Spridda anteckningar rörande de skandinaviska mossorna. 
135 
Denna till utseendet väl skilda art står så nära Hyp- 
num glaucum Lam. (H. commatatum Hedw.), att jag är ur 
stånd att finna ett enda kännemärke, som alltid håller streck. 
Hufvudskiljaktigheten, om nämligen vi fästa oss vid de mest 
motsatta formerna, ligger hos Thuyidium decipiens i den 
mörkgröna-gula färgen utan all glans, de hreda, korta 
och föga ensidiga bladen, hvilkas celler äro mycket korta, 
ofta nästan alldeles runda, och starkt knottriga. Men dessa 
karaktärer variera högeligen, ity att såväl H. glaucum som 
ock dess varr., t. ex. de s. k. H. falcatum^ H. sidcatum m. 
fl., oftast visa mer eller mindre tydliga och talrika papiller, 
i synnerhet på hashörnens celler, äfvensom ock sjelfva cellfor¬ 
men är synnerligen föränderlig, hvad längdens förhållande 
till bredden angår. På grund häraf nödgas jag anse Th. 
decipiens blott såsom en form af H. glaucum, egande sin 
utbredning hufvudsakligast inom mer eller mindre alpinska 
trakter. 
Angående åter H. glauci egen plats i mossornas natur¬ 
liga anordning, måste jag uttala mina tvifvelsmål om huru¬ 
vida icke denna mossa möjligen borde uppställas nära Thu- 
?/^VZmm-slägtet, just på grund af denna s. k. Th. decipiens, 
så mycket mera som vi se t. ex. Th. (Elodium) paludosum 
(Sull.) visa så väl släta som knottriga celler, hvilka dess¬ 
utom äfven äro tämligen långsträckta. Men ännu saknas 
åtskilliga mellanliggande former, för att man skulle kunna 
anse denna anordning för fullt naturenlig. 
3. I den finska delen af Torneå lappmark har docenten 
mag. J. P. Noerlin anträlfat en steril mossa, hvilken, att 
döma af habitus och det vegetativa systemet, torde vara 
mest beslägtad med den likaledes hittils endast i sterilt till¬ 
stånd iakttagna PseudolesJcea tectorum och som af mig blifvit 
kallad 
Leskea (Pseudoleskea) ? papillosa n. sp. læte viridis vel 
ferrugineo, lutescens, caule haud vel indistinctissime pinnato, 
paraphyllifero, microphyllo ; foliis heteromallis, patentibus, 
rectis, subcochleari-concavis, e rotundo-ovato in acumen breve 
