Spridda anteckningar rörande de skandinaviska, mossorna. 
139 
paginis duabus folii apice breviter sed distincte spinuloso- 
exstantibus. 
På grund af fruktens omogenhet måste jag nu åtnöja 
mig med att betrakta ifrågavarande växt från Uppsala som 
en varietet (var. aufjustifolium Lindb.) af sagda Epheme- 
relia, men omöjligt synes icke att hon, då fullständiga ex. 
anträffats, befinnes vara en egen art. Hon förordas derför 
på det varmaste till noggrannare efterforskning. 
9. Jiingermauia lurida Dum. (J. nana N. Es. ett yngre namn) 
synes icke vara sällsynt i de skandinaviska bergstrakterna. 
Vid närmare granskning har jag funnit henne (på ex. från 
Bayern, ”Plattirkeller, 1050', 21 Sept. leg. Sendtner”, medde¬ 
lade af Gottsche, från Laxfjället i Umeå Lpm., Aug. 1867, 
J. Ångström, från hvilken jag mottagit dem under namn af 
J. tersa, och på ex. från Kongsberg, Juni 1865, Cleve) vara 
paroic, d. v, s. S 3—4 utan könstrådar i skärmens vinklar; 
förut voro hanorganerna hos denna art okända. En gång på 
exemplar från Kongsberg fann jag en stipel under kalken, 
som var stor, smalt aflång, trubbig och alldeles helbräddad. 
Kalken ^ är kort och korsformigt djupt fyraveckad och visar 
på insidan under den sprötlika mynningen starkt framskju¬ 
tande celler. Den närstående J. amplexicatdis Dum. (J. tersa 
N. Es. yngre namn) är deremot alltid dioic, med glesare 
mera tvärsöfver stammen fastade blad, i S 3 mnerhet mot spet¬ 
sen bildade af smärre celler, samt har långt utskjutande och 
smalare kalk, utan spår till papiller på insidan. Denna se¬ 
nare art är funnen vid Kongsberg (Juni 1865, Cleve), en 
liten och kort, ymnigt fruktbärande form, och på Peljekaise, 
vid fjällbäckar i fjällregionen, Piteå Lpm. (Juli 1865, S. 0. 
L.) " var. y. rividaris (N.-Es.), hvilken varietet finnes i 
Hartmans floras sista upplaga upptagen under namn af J. 
confertissima, förledd som jag var af dess habituela likhet med 
Ncmlia compressa. Alla, som sysslat med de rundbladiga 
June/., veta huru ytterligt svåra de äro, ja till den grad, att 
man nästan i likhet med Dr. Carrington vore färdig att anse 
hela gruppen bilda blott en enda mångformig art, hvarför 
