Literatur-öfversigt. 
145 
men skiljer sig derifrån, genom att här (Hydrocharis) alla 
delningarne äro parallela med klyföppningsspringan, då i a) 
den genom den första delningen uppkomna väggen är lodrät 
mot de genom senare delningar bildade och mot springan. 
IL Hos denna typ utföres i urmodercellen, innan klyf- 
öppningsmodercellen bildas, ett bestämdt antal förberedande 
delningar, hvarigenom uppstå s. k. förberedande biceller, hvil- 
kas väggar nästan alltid äro något bågformiga. Härvid 
kunna de förberedande delningarne ega rum antingen a) i 2 
riktningar af ytan och dervid är springan antingen parallel 
med de förberedande väggarne (Mercurialis, Cacteœ, Equi- 
setcæ) eller rätvinklig mot dem (Lahiatœ), eller b) i 3 rikt¬ 
ningar ( Crucifer ce, SoJancœ, Eapilionaceœ, Crassulaceæ etc.). 
Öfvergångar mellan de olika typerna finnas, men förf. 
anser sin indelning för ändamålsenlig, i synnerhet derför att 
en viss öfverensstämmelse mellan dessa typer och den syste¬ 
matiska ställningen hos de dem motsvarande växterna är omiss¬ 
kännelig. Alla undersökta monolwtyledomce höra till den 
första typen. Ur denna typs enklaste form, i hvilken hela 
klyföppningsapparaten endast består af sjelfva klyföppningen, 
har väl de öfriga utvecklat sig. En del af monocotyleæ bi¬ 
behålla urtypen, hos andra göra sig ändringar i de omgif- 
vande cellerna gällande. Coniferce oeh Cycadece hafva på lika 
sätt (med delningar i alla omgifvande celler) utvecklat sig 
ur urtypen. Dicotylcce qvarstå till en del vid urtypen; nå¬ 
gra af dem sluta sig till Coniferce och de med sidobiceller 
försedda Monoeotylece (Ficus), den största delen tillhör den 
andra typen, der den fysiologiska inverkan sträcker sig till 
tidpunkten före uppkomsten af klyföppningsmodercellen. Orm- 
hunharne gå sin egen utvecklingsgång med obetydligt när¬ 
mande till den andra typen och uppnå sin höjdpunkt i ring¬ 
delningen. 
Bicellerna komma under sin utveckling att ligga än i 
samma plan som klyföppningen, än öfver den (Equisetum), 
än under den (Sedum spurium). Samma olikhet erbjuder 
klyföppningen i förhållande till öfriga epidermisceller. 
10 
