150 
Literatur-öfversigt. 
Anmärkningar vid W, Scheutiz:^ ”Studier öfver de 
Skandinaviska arterna af slagtet Kosa”. 
Såsom utgångspunkt for några anmärkningar rörande 
detta arbete må väljas de antydningar, förf. (anf. st. p. 
15—16) lemnat angående sin ställning till frågan om artbe¬ 
greppet. Förf. tror (p. 15), att det icke är vetenskapens sanna 
mål att beskrifva hvarje aldrig så litet afvikande form såsom 
egen art, utan fastmer det att riktigt uppfatta typerna och 
till dessa återföra de afvikande formerna. Det är skada, att 
förf. icke visat denna sin förträffliga tro med sina gerningar ! 
Utan, tvifvel var det ju samma åsigt om vetenskapens upp¬ 
gift, som ledde t. ex. en Koch, då han (i Deutschlands Flora 
och Synops. Flor. Glerm. et Helv.) ”förenade hela gruppen 
Caninæ till en enda art”. Det förefaller så underligt, att 
förf., hvilkens egna naturstudier icke synas hafva varit sär¬ 
deles vidsträckta (hvarom hans arbete tydligt vittnar, lika väl 
som om ganska grundliga literatur- och herbarie-studier!), 
likväl tillskrifver dem, som ”i likhet med en Lindley upp¬ 
taga alla former, som vi anföra af Villosagriippen, utom po¬ 
mifera, såsom en enda art”, ett så lumpet motiv som det, 
att de ”ej göra sig besvär med att närmare undersöka och 
studera arternas vexlande mångfald eller granska deras tal¬ 
rika former i naturen” *). Eätt eget är det att med denna 
*) Det är då icke förvånande, att förf. 1. c. p. 11 om min lilla 
uppsats i Bot. Not. 187J fällt det omdöme att ”detta sätt att 
framställa de Svenska Rosaarterna är visserligen ganska beqvämt” 
(— hvilket förmodligen är liktydigt med — passande för dem, som 
icke vilja ”göra sig besvär m. m.”),” men någon fullständig öfversigt 
af de många former, som detta slägte äfven i Sverige har att upp¬ 
visa, erhålles ej på detta sätt”. I senare delen af detta omdöme in¬ 
stämmer jag fullkomligt, då det ingalunda varit — eller ens kunnat 
vara — min afsigt att på några få sidor i en liten tidskrift lemna 
en fullständigare framställning af alla Svenska Rosa-former, ett före¬ 
tag, som jag också ingalunda skulle vara vuxen! Mitt syfte var der- 
emot just att påpeka, hvilka arter, som hos oss kunna anses såsom 
”typer, till hvilka de afvikande formerna kunna återföras”. Då mina 
åsigter i detta fall verkligen grunda sig hufvudsakligast på naturstu- 
