162 
s. o. Lindberg. 
ScHKEBERs skrift ovükorligen talar för, att han med Fh. sii- 
bulatum menar samma art som jag, är följande utdrag: 
”prima, qucd altissima- est, altitudinem octo linearum num- 
quam superet” (sid. 9); ”est autem caulis in Ph. subulato 
longissimus omnium, sex, immo plures lineas geometricas 
sæpe longus” (sid. 10) ; ”ramis Pb. subulatum rarius in¬ 
struitur, iique %dn adsunt, e medio cauliculorum exeunt; aut 
ex eorum summitatibus infra capitula” (sid. 11) ; ”maculas” 
(cellulas) 'Th. subulatum in infima parte folii minores habet 
atque ad quadratam figuram magis accedentes, quam versus 
ejus apicem, ubi prœlongœ et perangustae sunf (sid. 12) ; 
”ad figuram foliorum quod attinet, in Ph. subulato maximam 
partem linearia sunt, basi aliquantulum dilatata-, inferiora 
magis ad formam lanceolatam accedunt” (sid.‘ 13), samt 
slutligen fig. 16 på tafi. I., som föreställer mössan, hvilken 
är alldeles för lång, vid och klockformig för att kunna höra 
till FL acuminatum. Penna åter uppnår aldrig samma stor¬ 
lek som Fl. subulatum, stjelken är dessutom aldrig grenig, 
bladen afsmalna jemnt och kunna derför knappt kallas att 
vara basi dilatata, samt är dess mössa vida smalare och 
kortare. I lall icke dessa citat kunna anses tillfyllestgö¬ 
rande, så må till stöd för min åsigt anföras, att Hedwig i 
sina Stirp. crypt. L, tab. 35 (1787) otvifvelaktigt under namn 
af Fhascum subulatum ytterst naturtroget afbildar och he- 
skrifver den s. k. Fleuridium altern if olium, hvilket redan 
vid första ögonkastet bevisas af de i bladvecken på stjelkens 
midt befintliga hanhufvudena, samt de vid basen breda bladen. 
Beträffande åter Grimmia decipiens, så kan jag ej fatta, 
huru Milde kunde tillerkänna de af honom undersökta s. k. 
originalex. af densamma, hvilka dock bestodo af den hittils 
alltid blott i sterilt tillstånd kända Gr. Hartmani, full auk¬ 
toritet, oaktadt i den ursprungliga beskrifningen talas om 
både fruktskaft, frukt och lock. Har Schultz under nämnda 
namn meddelat fiere arter, så kan dock aldrig den art anta¬ 
gas vara den äkta, som ännu aldrig, så allmän hon än är, 
visat några frukter. Skola vi derför tala om säkra original- 
