174 
F. W. C. Areschoug. 
Bnhi kan svårligen ifrågakomma och dessa arters formbild- 
ningsförmåga är också mycket strängt begränsad. Enär dessa 
arter, såsom jag har anledning förmoda, tillhöra en äldre 
Flora i vår verldsdel än de buskartade Biibi, så ligger den 
förmodan nära till hands, att de hunnit uttränga närstående 
former, som möjligen jemte dem uppkommit ur deras respek¬ 
tive stamarter. De arter deremot, som äro mycket varie¬ 
rande, sammanflyta ofta mer eller mindre fullständigt med 
andra arter af samma slägte, såsom just förhållandet är 
med våra buskartade Buhi. Men nu är vår art mycket 
varierande, utan att några egentliga mellanformer föreflnnas 
mellan densamma och de andra Europeiska arterna och detta 
förhållande betraktar jag som ett mycket vigtigt stöd för 
den åsigten, att denna art tillhör en annan typ än dessa. 
Dess stam är än glatt än glest filtluden, än rikligen beklädd 
med taggar än nästan utan sådana, och sjelfva taggarne. 
äro än raka späda och nästan borstlika än krökta och tem- 
ligen starka, nästan stickande (R. Idceus L. var. maritimus 
Arrhen.). Ännu mera variera bladen, som äro än parbladiga 
än trefingrade eller till och med enkla hjertlika (såsom på de 
blombärande grenarne af R. Idceus L. var. anomahis Arrhen.*), 
under det småbladen äro på öfre sidan glatta (R. Idceus L. 
var. viridis fl. frib.). Småbladen äro typiskt äggrundt lan- 
settlika, men kunna till och med vara nästan kretsrunda, när 
de äro tretaliga; en form från Lappland {R. Idceus L. var- 
elongatus Læst.) har aflångt lansettlika småblad. I östra 
Sveriges kusttrakter finnes återigen en ganska anmärknings¬ 
värd form, af Aerhenius kallad R. Idceus L. maritimus, som 
i många väsendtliga karakterer skiljer sig från hufvudformen, 
bland annat derigenom att småbladen äro tjocka veckade, så- 
*) Babington (The British Rubi, pag. 46) betviflar att Arrhenii 
E. Idæus anomalus är samma form som E. Leesii Bab. Då jag 
haft tillfälle att jemföra originalexemplar från Arrhenius med engel¬ 
ska exemplar af E, Leesii Bab., kan jag intyga, att denna senare är 
samma form som den af Arrhenius beskrifna varieteten anomalus. 
