35 
För att nu finna svaret på denna fråga har K. 
experimenterat med Stellaria media , Leonurus Cardiaca , 
Ballota nigra, Fraxinus excelsior o. oxycarpa, Alchemilla 
vulgaris, Trifolium repens , Silphium ternatum och perfoli- 
atum samt Dipsacus laciniatus och Fullonum. Experi¬ 
menten hafva anordnats på så sätt, att i lämplig ställ¬ 
ning fastgjorda halfvissnade individ af dessa växter 
blifvit bestänkta med regnvatten, hvarefter iakttagits, 
om dessa individ återtagit sin normala ställning eller 
genom fortsatt afvissnande ännu mer sänkt sina resp. 
delar. Sedermera hafva försöksväxterna med ny snitt¬ 
yta blifvit nedsatta i vatten, oqh för jemförelses skulk 
iakttagelser blifvit gjorda öfver den hastighet, med 
hvilken -deras delar återtagit sin normala ställning. 
Återvinnandet af en förlorad turgor och ersättandet af 
en transpirationsförlust har sålunda för K., liksom för 
mig, varit kriteriet vid afgörandet om ett vattenuppta¬ 
gande kan ske. *) 
För experimenten har K. noggrant angifvit datum 
och klockslag, försöksväxternas storlek, nivåförändrin- 
garne vid vissnandet och återtagandet af den normala 
ställningen, temperaturen och relativa luftfuktigheten 
(bestämd med hår-hygrometer). Man finner af dessa 
uppgifter att försöken utförts middagstiden inne uti ett 
slutet rum vid diffust dagsljus och vid en temperatur, 
*) I några fall har K. äfven gjort plasmolytiska undersökningar; 
denna metod synes mig emellertid oftast vara mindre användbar i 
följd af de stora olikheter i plasmakontraktion, som till och med 
æquivalenta celler kunna uppvisa, hvilket förhållande äfven af K. an- 
märkes. Deremot anser jag direkt iakttagelse af svallning vara en me¬ 
tod, som är väl användbar i fråga om hårbildningars vattenupptagande. 
Man bör dervid begagna binoculär tub och helst påfallande ljus samt 
naturligtvis hela växtdelar, ej snitt. Yid på senare åren gjorda un¬ 
dersökningar har jag med fördel användt regnvatten med deri lösta 
färgämnen, särskildt methylgrönt, hvilket af flere växtceller genom 
s. k. accumulerande diffusion med stor hastighet upptages ur till och 
med mycket svaga lösningar (1:100,000) i sådan myckenhet, att ifråga¬ 
varande celler tydligt färgas. 
