39 
turgorförlust o. s. y. Aflyftades sedan kupan, så bör¬ 
jade genast bladskaften sänka sig. Genom att i ett 
rum (omkr. 14° Cels.) omvexlande af- och påtäcka tall¬ 
riken kunde man bringa bladskaften att äa sänka än 
höja sig. Det är alltså alldeles odisputabelt, att dessa 
blad genom att intaga det vatten, som på undersidan 
fasthålles, kunna återvinna sin turgor, om transpira¬ 
tionen nedsättes. Experimentet upprepades med 100 
blad af olika storlek och åldrar. 
Tillsättes till regnvattnet methylgrönt, så är det 
lätt att iakttaga, huru cellinnehållet i de klubblika håren 
(se fig. 7 a, Tab. IV i min afhandling) nästan ögon¬ 
blickligen färgas gröna. Afven är det icke svårt att 
iakttaga, att dessa hår efter någon tids beröring med 
regnvatten äro mycket mer svälda, än hvad de kunna 
blifva medelst en bevattning, som endast träffar roten, 
den må vara huru riklig som helst. 
I samband med dessa undersökningar har jag 
närmare granskat alla de uppgifter jag om denna växt 
lemnat (sid. 15—18) och icke funnit någon af dem 
oriktig. Att åtskilligt kan vara att tillägga och att det 
kan finnas variationer i bladtändernas och de långa 
hårens förekomst m. m. hos en växt, som uppträder på 
så skilda lokaler, är helt naturligt, men visar icke alls 
oriktigheten af min tolkning. 
Försöken med Stellaria media anstäldes åter på annat 
sätt och hufvudsakligen efter samma plan, som Kny 
användt, dock med den skilnad, att transpirationen ned¬ 
sattes genom större relativ luftfuktighet såsom för Tri¬ 
folium ofvan beskrefs. För beqvämlighetens och ut¬ 
rymmets skull använde jag hufvudsakligen afskurna, 
äldre, omkring 5—10 ctmr långa stamdelar med 1—2 
bladpar, i hvilkas axiller grenar med 2—3 utvuxna in- 
ternodier bildats. En sådan stamdel (hufvudaxel) fast¬ 
gjordes i horizontel ställning på lämpligt sätt i båda 
de afskurna ändarne, sedan snittytorna förseglats. Nivå- 
förändringarne iakttogos på den unga grenen. Ar 
