16 
klimat, kommer den säkerligen att fortfarande qvar- 
blifva och sprida sig i vårt land. 
Stockholm, November 1888. 
Växtgeografiska bidrag till Östergötlands 
mossflora. 
Af H. Nordenström och E. Nyman. 
Angående här nedan nämnda fyndorter må näm¬ 
nas att Kärna och Wreta Kloster socknar jemte en 
del af S:t Lars socken och Linköpings närmaste om- 
gifning höra till Östergötlands Silurområde, öfriga 
lokaler till urformationen (granit). De flesta exkur¬ 
sionerna ha egnats en i Kärna socken belägen mosse 
(”Kärna mosse”), en af de intressantaste växtlokalerna 
i ÖGr, särskildt för sin reliktflora. Nomenclaturen för 
bladmossorna enligt Hartmans Flora, 10 uppl., för 
lefvermossorna till största delen enligt Lindbergs 
”Musci Scandinavici” med utsatte auctorsnamn och 
der så ansetts behöfligt Synonymer. 
Lefvermossor: 
Diplophyllum obtusifolium. (Hook.) Dm. (Jungermania obtu- 
sifolia. Hook.) c. fr. Linköping: grustag i närheten af 
staden. 
Mylia anomala. B. Gr. (Jungerm. anomala Hook.). Kärna 
mosse, på Sphagnum. 
Jungermania exsecta. Schmid; Kärna s:n, flerest., på stubbar, 
jord. 
— lanceolata (L.) N. v. Es., c. col; Kärna s:n, på murken ved. 
— lurida, Dum. (Jg. nana N. v. Es.); Kärna mosse. 
— heterocolpos. Thed.; Kärna mosse. 
— bantriensis. Hook., c. col., Kärna mosse, i diken. 
— — var. acuta. Lindenb., c. col., Landeryd s:n, Ufberget. 
— lophocoleoides. Lindb. (Jg. Hornschuchana N. v. Es.), c. 
col.; Kärna mosse, under tufvor. 
— bicrenata. Lindenb., c. col. & fr.; S:t Lars s:n, Cap Julie, 
diken. 
— longidens. Lindb.; S:t Lars s:n, Skäggetorp på stenar. 
