76 
lunda enligt Afh. Campanula-klockans postflorala betydelse 
måste ligga. Genom mina experiment bevisade jag, att ett 
dylikt blommans tillslutande ej är för fruktmogningen nöd¬ 
vändigt och att således Afh:s författare häri misstagit sig. 
Frågan ”Tror Lektor N. kanske, att jag här ansett den öf- 
versittande blomkronan såsom ett skyddsmedel för fruktämnet” 
hade sålunda varit obehöflig. Det sjunde. Jag påstod, att 
för postflorationens uteblifvande i händelse af fruktämnets 
förstörande eller sterilitet i Afh. ej anförts några ”faTctiska 
stöd”. I Anm. (pag. 280) lägges mig ett helt annat uttryck 
till lash, då det säges: ”N:s ord att jag icke anfört några 
exempel äro således oriktiga.” Exempel hafva visst anförts 
och derom har jag ej yttrat mig, men tyvärr äro dessa exem¬ 
pel inga ”faktiska stöd”, hvilket ju bäst bevisas af Rubus 
saxatilis, som utgör ett af dem. Mina ord äro således ”rik¬ 
tiga”. Det åttonde och sista rör Batrachium peltatum. 
I Afh. påstods, att frukterna böjas under vattnet för att, 
medan de mogna, få en obemärkt eller skyddad plats (pag. 
66 i afh.). Jag visade, att detta icke kan vara ändamålet 
med nämnda rörelse, emedan det är vatten- ej luftdjur, som 
förstöra de unga fruktämnena. Till ytterligare bevis påpekade 
jag, att Batrachium äfven på land gör samma rörelser! Anm:s 
författare har tillegnat sig äran af min observation och, hvad 
mera är, sökt förklara den, men ingalunda i öfverensstämmelse 
med afhandlingen. Det är icke längre för att nå ”en obemärkt 
eller skyddad plats” utan för att finna ett ”skyddsmedel mot 
förtorkning”, som dessa rörelser göras, och L. anför exempel, 
hvarigenom han vill göra troligt, att Batrachiernas terrestra 
former för detta ändamål borra ner frukterna i gytjan. Hade 
Förf. sett en sådan landform, skulle han vetat, att dess blom¬ 
skaft och fruktskaft ligga utbredda på jordytan och att blom¬ 
skaftets rörelse ej bringar frukten ner i dyn, utan för sig 
går i markens plan. Nu säges, att det såsom böjdt är bättre 
skyddadt mot förtorkning än såsom rakt. Tro det, den som 
vill! Lockad ut på funderingarnes hala stråt, fortsätter Förf.: 
Batr. äro vattenväxter, men skola, om de öfvergå till land¬ 
plantor bibehålla reminiscenser från vattenlifvet. Huru sann 
än denna sats är, passar den ej här! Batr. sceleratum är 
väl, om jag eljest förstår Förf. rätt, en dylik terrester art, 
som en gång varit vattenplanta. Men hvar finnas remini¬ 
scenserna i fråga om fruktskaften? Dessa äro ju raka. 
I sina allmänna betraktelser synes mig Förf. tillåta sig 
sjelf samma sak, som han hos mig tadlar. Han har obser¬ 
verat vissa företeelser och gjort sig en hypothes för att bio- 
