102 
las, äfven om de äro afskurna och utsatta för eu 
ganska stark transpiration. Om de öfriga har jag 
hufvudsakligen angifvit att de hafva anordningar för 
ledande af vatten samt i korthet beskrifvit, huru de 
förhålla sig i regn i naturen och livilka delar som 
vätas och fasthålla vatten, utan att närmare redogöra 
för i hvilken grad vatten upptages. Då den af Herr 
W. gjorda invändningen redan af Kerner *) blifvit 
bemött, behöfver jag ej vidare inlåta mig på denna 
fråga. Jag vijl endast framhålla att då, såsom jag 
visat, det på de ofvanjordiska delarne uppfångade 
vattnet kan hafva en helt annan betydelse än det 
genom roten upptagna, ja en uppgift, som icke kan 
fyllas genom detta sistnämda, så behöfver rotsystemets 
reducering alls icke med nödvändighet stå i samband 
med de ofvanjordiska delarnes tillpassning för regn 
och dagg. 
Derefter vänder sig Herr W. emot den samman¬ 
ställning jag (pag. 57) ”utan att närmare vilja in¬ 
låta mig på frågan” lemnat öfver de olika inflytelser, 
som det på ofvanjordiska delar uppfångade regnvattnet 
möjligen kan hafva (Om hithörande frågor se ofvan 
pag. 43 och följ.). Man skulle väl kunna fordra att 
Herr W. då han velat kritisera ett arbete, som ställt 
till sin hufvudsakliga uppgift att redogöra för huru 
växters ofvanjordiska delar förhålla sig till den at- 
mosferiska nederbörden, gjort åtminstone en enda un¬ 
dersökning öfver huru dessa växter i den fria naturen 
förhålla sig till regn. Men att döma af hans egen 
uppgift, har han icke under ett enda regn studerat 
dem i naturen. De frågor, livilka hans kammarstu¬ 
dier förledt honom att uppställa, äro derför ofta så 
naiva, att de blifva svåra nog att besvara. Skulle 
herr W. hafva gjort endast de obetydligaste iaktta¬ 
gelser öfver växter i regnväder, så skulle han icke 
kunnat undgå att finna, att skilda arter gent emot 
*) 1. c., pag. 222. 
