106 
förökats samt växandet sålunda underlättats. Att 
Solanum liar en vattenupptagande rot är mig verkli¬ 
gen ej obekant ! 
Emot mitt påstående (s. 58) att med det uppfån¬ 
gade regnet sannolikt näring kan tillföras växten åbe¬ 
ropar lierr W. först ett ur sitt sammanhang lösryckt 
yttrande af Sachs, hvilket emellertid endast säger att 
vissa åberopade omständigheter icke bevisa att land- 
växternas blad upptaga betydligare mängder af vatten 
och deri lösta" ämnen. Jag vill emellertid citera ett 
annat ställe *), som kanske klarare visar hvad Sachs 
derom tänker : "Es kann kaum einem Zweifel unter¬ 
liegen, dass das Wasser und die darin gelösten Stoffe 
durch solche Fläclientheile der Blätter, welche sich 
durch eine starke Benetzbarkeit auszeichnen, auch 
gelegentlich in’s Innere der Zellen diffundiren können, 
und die Pflanze kann vielleicht selbst von sehr klei¬ 
nen Stoffmengen, die sie auf solche Art gewinnt, 
Nutzen ziehen, selbst wenn die Wägungen keine be¬ 
merkbare Wasseraufnahme erkennen lassen. 
Jedenfalls darf man hier von der einen Pflanzenart 
nicht auf die andere schliessen, da die Beneztbarkeit 
der Blätter so verschieden ist. 77 
Hade herr W. vändt sig till en sakkunnig al- 
golog så hade han äfven kunnat få besked om att 
snöns och isens flora **) lemnar exempel på en hel 
liten växfverld , som icke får någon annan näring än 
den, som med atmosferiska nederbörden och vinden 
tillföres. 
De vattensamlingar, som på åtskilliga höga växters 
ofvanj or diska delar uppstå, är o äfvenledes ofta rika 
på kraftigt vegeterande gröna alger, mossprotonemor 
o. s. v., och när dessa kunna hålla till godo med de 
"homöopatiska doserna 77 , så torde de högre växterna 
*) Experimental-Physiologie d. Pfl. pag. 161. 
**) Se Wittrock Om Snöns och Isens flora uti A. E. Norden¬ 
skiöld: Studier och forskningar. 
