125 
Bladet erhöll från stammen tre till fem kärlsträn¬ 
gar. Det öfverensstämde för öfrigt i sin byggnad med 
Rhinanthus, men visade olikhet i afseende på klyföpp- 
ningarnes utbredning. Hovelacque har ej funnit klyf- 
öppningar på öfre epidermis *); de förekomma dock 
äfven der, ehuru i ytterligt ringa antal. 
Melampyrum afvek beträffande behåringen från 
Rhinanthus Crista Galli blott deruti, att dess enkla hår 
voro längre och deruti, att ett slag af sköldhår fans, 
som tycktes vara karakteristiskt för slägtet Melampyrum. 
Glandler af detta slag förekommo endast på bladens 
öfre sida ochh bildade en mellanform mellan de skaf- 
tade och oskaftade glandlerna. 
För att kunna studera dessa trichomers utvecklings¬ 
historia, måste man undersöka blad, som befinna sig 
på mycket tidiga utvecklingsstadier. Jag märkte, då 
sådana blad underkastades granskning, att vissa celler 
på den öfre epidermis bildat utstjelpningar. Dessa ut- 
stjelpningar utgjorde de första anlagen till glandelhåren. 
Nästa stadium i ett sådant glandelhårs utveckling var 
bildandet af en med bladytan paralell vägg, som än 
låg i nivå med de öfriga epidermiscellernas yttre väg¬ 
gar, än åter något högre eller lägre. Den undre af 
dessa celler blef vanligen odelad, den öfre åter delades 
genom en ny vägg i en öfre och en undre del. Af 
dessa delades den öfre genom en vertikalt stäld vägg 
i två bredvid hvarandra liggande celler. På detta sta¬ 
dium stannade somliga glandler, men hos flertalet de¬ 
lades dessa sistnämda celler i tvärriktningen genom en 
i förhållande till bladytan lodrätt stående vägg så, 
att inalles fyra hufvudceller bildades. Dessa hade sins¬ 
emellan samma storlek. Hos andra åter — och detta 
var ett ej sällan förekommande fall — förblef den ena 
cellen odelad, under det att den andra delades, hvari- 
genom en större och två mindre hufvudceller uppstodo. 
*) 1. c., p. 445. 
