126 
Glandler med mer än fyra hufvudceller har jag ej sett. 
Då alla delningar försiggått och glandelns egentliga 
yttillväxt börjat, begynte den förstora sitt lumen, dess 
innersta vägg böjde sig bågformigt inåt och försköt 
pallisadväfnaden något litet. Endast undantagsvis de¬ 
lade sig den ursprungliga basalcellen i två celler; då 
detta skedde insänktes skaftcellen något samt tilltog i 
storlek. 
Liksom hos Rhinanthus innehöllo somliga epider- 
misceller färgämne; dessa celler voro vanligen samlade 
i stora grupper. Afven de celler, som lågo öfver de 
största nerverna på bladets undre sida, innehöllo samma 
gredelina färgämne. 
Melampyrum nemorosum L. 
Denna växt öfverensstämde i ofvannämda afseenden 
fullkomligt med Melampyrum pratense. 
Euphrasia officinalis L. 
I afseende på den anatomiska byggnaden liknade 
den Rhinanthus Crista Galli , men afvek något beträffande 
behåringen. 
Den undre bladytans midt och bas saknade oskaf- 
tade glandler, hvilka åter uppträdde i stora massor på 
bladtänderna. På dessa följde de ej blott nervernas 
förgreningar, utan förekommo äfven i stort antal på 
epidermisceller, under hvilka inga kärlsträngar funnos. 
De långskaftade glandlerna skilde sig från de förut 
beskrifna derigenom, att deras cellväggar voro betydligt 
tjockare och deras hufvud oftast encelliga, någon gång 
tvåcelliga. 
Hos både Euphrasia officinalis och följande art voro 
de färgämne innehållande epidermiscellerna samlade i 
stora grupper. 
Odontites rubra Gilib. 
På epidermis hos denna växt funnos såväl sådana 
långskaftade glandler, som blifvit beskrifna hos Euphra- 
