180 
/ 
södra delen af ön till och med fläcktals alldeles sak¬ 
nas, ha al var växterna i allmänhet antagit mera för¬ 
krympta former än de växter, som lefva under nor¬ 
mala förhållanden. Utom jordmånens beskaffenhet har 
äfven landets flackhet, som nemligen lemnar fritt 
spelrum för vindarne, orsakat en ifrån det vanliga 
afvikande struktur hos al var for merna. Samma flack¬ 
het lemnar också större tillträde till direkt inverkan 
af solljuset, hvilket har till följd att transpirationen 
blir starkare, och al var växternas sträfvan att skydda 
sig häremot har äfven bidragit till att hos dem ut¬ 
bilda egendomliga morfologiska karaktärer. 
De af ofvan nämda förhållanden betingade mor¬ 
fologiska afvikelserna yttra sig på flera sätt. 
Det som först faller i ögonen, är alfvarformernas 
mer eller mindre nedliggande växtsätt. Detta yttrar 
sig dels derigenom, att grenarna i allmänhet är o kry¬ 
pande, åtminstone med sina nedre, rent vegetativa 
delar, dels att bladmassan företrädesvis håller sig in¬ 
till jordytan. Detta är antagligen i främsta rummet 
ett skydd mot vinden, hvilket äfven synes framgå 
deraf, att hos de få alvar-former, som hafva fullkom¬ 
ligt uppräta axelorgan, det mekaniska systemet är 
tydligen starkare ut vecklad t, än hos de former af 
samma arter, hvilka växa på mindre öppna platser, 
t. ex. i skogar. Detta är fallet med, bland andra, 
Saxifraga granulata , Scabiosa Columbaria och antagligen 
många gräs. Dernäst är detta nedliggande växtsätt 
troligen ett medel att minska afdunstningen, derige- 
att det lemnar luftvexlingen tillträde företrädesvis en¬ 
dast till bladens och grenarnes öfre yta. Förutom 
till följd af det starka solljuset, som sträfvar att öka 
transpirationen, är det äfven ur en annan synpunkt 
nödvändigt, att denna nedsättes, då nämligen jord¬ 
lagrets knapphet medför en hastigare afdunstning af 
dess genom regn etc. tillförda fuktighet. I samman¬ 
hang härmed visar det sig, att växter, som lefva i 
