181 
djupare jordlager, såsom på alvaren vid Borgholm, 
förete mera uppstående former, som sålunda lem na 
vinden friare tillträde, och dermed ock äro mäktiga 
en starkare transpiration, än växter i sydligare trak¬ 
ter, t. ex. på alvaren i Hulterstad och Resmo, där 
jordlagret är tunnare och der kalken oftare går i 
dagen. Denna skilnad iakttogs t. ex. hos Galium 
verum , Sagina nodosa. Man torde äfven kunna antaga, 
att det nedliggande växtsättet i vissa fall är ett medel 
att låta dessa växter så mycket som möjligt, förme¬ 
delst sina birötter, ockupera ett näringsområde, som 
genom sin utsträckning i horizontel riktning kan 
godtgöra dem för den ringa näring, de hafva att 
hämta i vertikal riktning. 
Det är ofvan nämnt, att alvarväxternas nedlig¬ 
gande form sannolikt är ett medel att minska tran¬ 
spirationen; ett annat sådant medel ega dessa växter 
i sin bladformation. Då bladen äro hela äro de näm¬ 
ligen mer ' eller mindre tjocka och i horizontel rikt¬ 
ning hopträngda, sålunda mera närmande sig den 
cylindriska formen, än hvad förhållandet är hos for¬ 
mer från vanliga lokaler; då de äro flikiga, ha de 
vanligtvis smala, mer eller mindre cylindriska flikar. 
I båda fållen minskas naturligen afdunstningsytan. 
Ännu ett medel till inskränkning af afdunstningen 
ega dessa växter deruti, att de i allmänhet ha syn¬ 
nerligen korta internodier, hvarigenom bladmassan 
blir mer eller mindre hopträngd. Ett exempel härpå 
är Veronica serpyllifolia. Den egentliga verkande or¬ 
saken härtill synes ligga i växternas knappa tillgång 
på näring, hvilket icke medger en starkare utbildning 
af det vegetativa systemet, utan fordrar lifskraftens 
hela koncentrering på utbildningen af de fruktifika- 
tiva delarna. Den ringa tillgången på näring har 
äfven åstadkommit att bladen i allmänhet äro ovan¬ 
ligt små, hvilket också bidrar att minska deras af- 
dunstning. På mycket ofruktbara ställen komma 
