194 
att det hade utseende af vanlig åkerlera. Spår af 
Zoster a kunde dock upptäckas. Derjemte sågos några 
aftryck af blad, ehuru sjelfva bladsubstansen blifvit 
förstörd. För öfrigt var leran genomdragen af växt- 
rötter och roströr. 
Vi ha sålunda här en bildning, som väl bäst 
bör tolkas som en kontinuerlig afsättningsprodukt i 
samma vatten. Zoster a, som t. ex. vid vår vestkust 
växer på åtminstone 4—5 meters djup, spirade ett 
stycke från stranden af det öformiga parti, som kring¬ 
liggande delar af åsryggen troligen bildade, i frodiga 
bestånd, bland hvilka Mytihis edulis i stora massor 
uppehöll sig. Småningom uppgrundades vattnet af 
lerslam, som i sig inbäddade Zoster a’ 's blad, blåmussle- 
skalen och de blad, hvilka vinden förde ut i hafvet 
från de vid stranden växande träden, buskarne och 
gräsen. 
En fortgående positiv förskjutning af strandlinien 
bragte dock detta lager närmare hafsytan. Från 
denna tid härstammar det skiktade gruslager, som 
nu täcker leran. Det är en svämningsprodukt, som 
vågorna fört ned från sjelfva åskärnan. 
Enligt Erdmanns kart-skizzer och mina egna un¬ 
dersökningar å ort och ställe ligger högsta punkten 
för ifrågavarande växtförande leras utgående omkring 
10 meter ö. h. Detta utgående täckes emellertid af 
ett omkring 2,5 m. mäktigt gruslager, hvadan, om 
man, som förut antyddes, antar detta som i sin hel¬ 
het afsatt under vattenytan, minimihöjden för hafs¬ 
ytan vid den växtförande lerans bildning blir 12,5 meter. 
Ungefär 1 mil no. om Upsala ligger på grän¬ 
sen mellan Rasbo och Yaksala socknar en större 
mosse. Torfven hvilar här till vexlande djup på 
gyttja af delvis stor mäktighet, och gyttjan i sin ord¬ 
ning hvilar på sand eller lera, som genom inneslutna 
Mytilus och Tellina-sksl nogsamt vittna om, att Öster¬ 
sjöns vågor här en gång svallat. 
