I 
205 
vigata kunde jag ej bland alla de nötter jag liar var i 
tillfälle se finna en enda, om hvilken man kan komma 
i tvifvelsmål, huruvida den borde räknas till denna 
ras; deremot visade de till /. conocarpa sig anslu¬ 
tande nötterna en vacker formserie från den mest 
typiska conocarpa till conocarpoides och rostrata , så att 
det i flera fall är en ren smaksak, till hvilken af dessa 
man vill räkna dem. Yar här sålunda en vacker se¬ 
rie, var detta deremot ej fallet med den andra se¬ 
rien af frukten, som hvars typ Nathorst har uppstält 
/. coronata. Dels saknades fullständigt öfvergångar mel¬ 
lan de begge hufvudserierna, dels var /. coronata yt¬ 
terst konstant, någon gång med svag tendens åt /. 
elongata. Den här uppträdande coronata-formen öfver- 
ensstämmer mest med de af Nathorst från Hemsjön (1. 
c. Tafl. 3. Fig. 1.) och Qvittinge ängar (Tafl. 1. Fig. 4.) 
af bildade nötterna. Af /. coronata anträffades dess¬ 
utom en ras, som jag ej sett anmärkt från någon an¬ 
nan lokal, utmärkt genom långa spensliga tornar samt 
genom sina små nötter, hvilka endast äro 16—18 mm. 
långa, under det 25—28 mm. här var den vanliga 
storleken på /. coronata. Dessa nötter, af hvilka ett 
tjogtal anträffades, gjorde intryck hvad konsistens etc. 
angick att vara fullständigt utbildade, men möjligt 
är ju, att de helt enkelt kunna vara t. ex. på sen¬ 
hösten utvecklade nötter af den vanliga formen. 
Utaf den monströsa formen f. suecica anträffades 
här t venne nötter, på hvilka de nedre tornarne voro nä¬ 
stan helt och hållet förkrympta. En annan monstrositet 
var en nöt af conocarpa-typen, der fruktämnet blifvit 
vridet, så att fästpunkten intog samma plats som den 
ena af de öfre tornarne bruka intaga ; denna var i det 
närmaste förkrympt. 
Ser man något närmare på de olika hufvudra- 
cernas f. coronatas och /. conocarpas fördelning i ver¬ 
tikal riktning, fås följande tabell : 
