224 
i 
Det fall af luftrotsutbredning, hvilket här kom¬ 
mer att närmare beskrifvas, har hemtats från Lunds 
botaniska trädgård och tillhörde ett äldre exemplar 
af Aloe brevifolia Haw. Denna växt utmärker sig 
särskildt för en riklig utveckling af luftrötter, som 
utskjuta från alla sidor af den trädar tade stammen 
och mer eller mindre direkt sänka sig nedåt mot 
jorden, till hvilken de dock ej alltid hinna; bristande 
fuktighet gör att de dessförinnan ofta förtorka och 
bortdö. Hos'här afsedda växtindivid hade emellertid 
af en eller annan anledning tvenne högre upp på 
stammen utgående rötter fortsatt att tillväxa utanför 
den kruka, i hvilken växten hade sin plats, och ådaga- 
lade en ovanlig förmåga att utveckla sig i jemförelse med 
öfriga på ungefär samma höjd sittande luftrötter. Under 
den tid, ett och ett halft år, som dessa rötter utbil¬ 
dats, hade den längsta hunnit uppnå en längd af 
omkring 100 ctm. under det den mindre förblef be¬ 
tydligt kortare. Då detta sistnämda exemplar på 
grund af under växttiden tillstötande missgynnande 
omständigheter hade förkrympts och särskildt miss¬ 
bildats förbigå vi detsamma uti följande beskrifning. 
Den längre, 100 ctm. långa luftroten visade uti 
sin öfre del ett fullkomligt normalt utseende och var 
fullständigt centriskt eller radiärt bygd ; dess nedre 
del der emot hade undergått sådana formförändringar, 
som genast karakteriserade densamma som tydlig fasci- 
ering. Mot nedre ändan af den kraftigt tillväxande 
roten hade uppstått breda för luftrotsfasciationer i 
allmänhet karakteristiska hjorthornsliknande tillplatt- 
ningar, h vilka sedermera under rotens fortsatta 
utveckling delat sig eller upplösts uti ett större 
antal förgreningar af olika ordning, af hvilka åter 
flertalet i likhet med hufvudroten tillplattats. Största 
utbredningen räknade 2,5 ctm. under det tillplattnin- 
garnes bredd för öfrigt vexlade mellan 0,5 och 1,5 
ctm. Hotens längd från den punkt der fasciationen 
