227 
snitt genom den första fascierade delen visar dessutom 
att endast ett fibrovasalsystem tinnes inom tillplatt- 
ningen. Lägger man härtill att en jemn öfvergång 
förefinnes mellan den radialt bygda och den utpräg- 
ladt fascierade delen af roten måste luftrotsfasciationen 
i fråga utan tvekan hänföras till den så att säga 
s j elfs tändiga fasciation sty pen. 
Fasciationen är emellertid ej afslutad dermed. 
Foten undergår under den fortsatta tillväxten uppre¬ 
pad delning samtidigt med, att de genom delningen 
uppkomna sekundära rötterna tillplattas. Nya förgre- 
ningsanlag uppstå alltjemt, hvilka anlag för öfrigt i 
följd deraf, att hela den meristematiska verksamheten 
tyckes koncentrera och begränsa sig till rotspetsen 
komma att ligga vid eller i denna. De sålunda an¬ 
lagda rotförgreningarne separera visserligen ej strax 
utan fortfara en tid bortåt att tillväxa förenade, hvar- 
på för resten de mot förgreningarnes antal motsvar¬ 
ande ribbor eller förhöjningar, som lätteligen upptäckas 
på den gemensamma fasciationen, lemna tydliga bevis. 
Men slutligen skilja sig förgreningarne från moder¬ 
organet och fortsätta att utveckla sig såsom sjelf- 
ständiga tillplattningar med samma såväl yttre som 
inre byggnad som den, hvilken utmärkte den första 
fascierade roten. Denna delningsprocess kan upprepas 
under anläggning af rotförgreningar af högre ordning, 
hvilka å sin sida förete liknande formförändringar, så 
vida ej, hvilket stundom händer, normal rotbildning 
sker, då naturligtvis den normala rotens trinda form 
återställes. Med denna förändring uti fasciationens yttre 
utseende, som åtföljer ett dylikt utvecklingssätt, följer 
vidare en omändring uti fasciationens inre byggnad. 
Till en början ega de sammanväxta organen såsom ofvan 
nämdes ett gemensamt system af kärlväfnad; men se¬ 
dermera afskiljas så småningom samtidigt med att sepa¬ 
reringen af de yttre delarne forberedes särskilda sy¬ 
stem för de skilda förgreningarne, så att två eller 
