228 
flera knipperingar komma att ligga bredvid hvaranda 
omgifna af en för dem alla gemensam grund- och. 
öfverhudsväfnad och vi erhålla genomsnittsbilder, som 
fullständigt motsvara de teckningar, som Caspaky lem- 
nat öfver fascierade luftrötter hos Hedera *). 
Fasciationsfenomenet hos luftrötter erbjuder så¬ 
ledes alla egenskaper af vanlig sjelfständig fasciering 
på samma gång det särskildt under fascieringens 
fortgång antager karakteren af fasciation grundad på 
hopväxning. Luftrötterna lemna således samtidigt 
exempel på både utvecklingstyperna sådana dessa inom 
teratologien pläga kännetecknas ; de skulle derför 
kunna betraktas såsom en öfvergångsform mellan båda 
typerna, för så vida de ej såsom jag tror med större 
sannolikhet ådagalägga ohållbarheten af den indel¬ 
ningsgrund, som hittills användts för särskiljandet af 
fasciationer. Förändrades fordringarne på en hopväx- 
ningsfasciation derhän, att de organ, som förena sig 
till ett, ursprungligen måste ha varit skilda och fullt 
sjelfständiga skulle möjligen en uppdelning i analogi 
med den ofvan omnämda kunna anses berättigad och 
den variation i fasciering, som utmärker luftrötterna, 
dervid upptagas inom det ena af de två indelningsle- 
den. Vår kännedom om de utvecklingsförhållanden, 
som sammanhänga med dylika teratologiska egendom¬ 
ligheter, torde dock ännu vara för ofullständig för 
att en fullt tillfredsställande klassificering af dessa 
fenomen nu skulle kunna ifrågasättas. Derför måste 
luftrotsfasciationen tills vidare anses som en förmed¬ 
lande länk mellan den sjelfständiga och sammanväx- 
ningsfasciationen, h var på framförallt fasciationen hos 
Aloë brevifolia ger ett särdeles upplysande exempel. 
Här afhandlade fall af tillplattning hos Aloe 
brevifolia är emellertid af synnerligt intresse äfven 
från en annan sida sedt. Den fascierade luftroten 
*) Caspary, 1. c. 
