derna på lika stora ytor, lätt underskattar arternas, 
men öfverskattar hybridernas mängd. Skulle man 
räkna rhizomen af A. acutum DC eller, ännu bättre, 
om man kunde utröna, huru många kolonier på en 
viss strandareal genetiskt tillhörde samma rhizom, 
skulle man säkert finna, att procenten af acutum-rhi- 
zomen är mindre, än man tror, och om man sett huru 
lätt en afsliten bit ”Strandkvek”, som af betande bo¬ 
skap ryckts upp och åter nedsläpts, tager rot, skulle 
man ej förvåna sig öfver dessa växters förmåga att 
oaktadt sin stora sterilitet sprida sig. Men denna deras 
förmåga att spridas genom rhizomdelar förklarar också 
hybridernas uppträdande på lokaler, der ej stamarterna 
förekomma. Såsom exempel härpå kan anföras, att 
Agr. acutum år 1885 (Se Bot. Not. s. år p. 156) 
uppträdde på Tjufholmen vid Sundsvall i stor mängd , 
en lokal, der den med säkerhet ej fanns föregående 
år. Tydligt är att rotstockar ditförts med sand, ty 
ur frön skulle ej stråna kunnat växa upp på ett år. 
Med afseende på formernas uppställning torde 
man förfara på samma sätt, som i fråga om andra 
hybrider, d. v. s. uppdela dem i tre serier; sub junceum, 
medium och subrepens. Kännetecknen, från hvilka jag 
uteslutit bladens beklädnad, emedan den utan gräns 
varierar och företer de mest olika komplikationer af 
låga scabritier , långa styfva och korta mjuka hår, 
blifva följande: 
X subjunceum *) — blad hoprullade, för känseln 
mjuka, örten blågrå, skärmfjäll trubbiga. Är myc¬ 
ket lik A. junceum , men skiljes lätt genom styfva, ej 
lutande strån, genom qvarsittande småax och icke 
mjöligt ax. Jag har endast träffat denne form 
på två lokaler, nämligen i Söndrum nära Halmstad, 
*) X Subjunceum Marss ex insula Langevag, n / 8 1877, Schä¬ 
fer i Bænitz Herb. Europ. är samma form, som hos oss kallats Tr. 
campestre Gr. och Godr. och tillhör X medium. 
