10 
der fjellen i Umeå Lappmark, än bara och jemna, än snödigra 
och mångloppiga: Käxa, Zvaipa voro de märkeligasle. Nedan- 
före dem slingrade sig Lais-elfven, ståtlig och skönstrandad, ut¬ 
fallande i Windeln; och mellan den samt fjellet, hvarpå vi slo- 
do, låg en 2 mil vidsträckt skogsmark, kullig och dyster, full 
af sjöar och vattendrag, utgjutande sig än i Lais-elfven och än 
i Uddjaur. I vester syntes de hvila Gailsvalli och Tjallesvardo, 
samt hela den fjellslräckning, hvilken utgör det svenska utskot¬ 
tet af Kölen; och i norr låg bakom den ås af Tjitjak, som i 
mångfaldiga skapnader drog sig längs Sädvare och Hornafvans 
flöden, fjellen i Luleå Lappmark — och Sulilelma. Men bak¬ 
om oss, ner i sydost, bredde sig ett skogland, med sjöar (de 3:ne 
förut nämnda) och strömmar, och här och der en naken bergstopp. 
Den största exkursion vi bär uppe gjorde var lill Adolphs-, 
ström. Vandrande öfver Peliekaisis slala fjällfält, nedslego vi 
småningom i den högt belägna skogsmark, som sträcker sig än¬ 
da fram till Lais-elfven. Otaliga åsar genomdraga densamma, 
och göra vägen i hög grad besvärlig, särdeles som der icke är 
någon brist på vidsträckta slenrammel, och snårupfyllda myrer. 
Vid bäckrännilar blommade nu i ymnighet Tussilago frigida ; 
och Meuziesia samt Juncus trifidus voro allmänna på torra 
platser. Utföre en brant björkbacke nedkommo vi, efter den¬ 
na 2 mils mödosamma vandring, till Adolphsström. Här \ar 
fordom, och ej så länge sedan, en srlfverhylla; malmen hämta¬ 
des från det 5 mil aflägsna Nasa-fjellel och nedfördes sedan om 
vintren lill kusten, Den måste snart öfvergifvas, och nu stodo 
byggnaderna nästan ikullramlade, grushögar voro lemningarne 
af hyttan, och der lif och verksamhet rådt — bodtfc nu en en¬ 
da nybyggare. Vi dröjde här öfver nästa dag, och ställde der¬ 
under vår färd lill några öar uppe i elfven. Belägne tält un¬ 
der de af stora snöfall läckta fjellen Käxa och Zvaipa var det 
besynnerligt all här se en sådan yppighet i vegetationen. Strän¬ 
derna omgärdades af täta, naturliga häckar af Safij .; phylicæ- 
fofia och Lapponum , mellan hvil ka frodiga ängar sträckte sig 
bevuxna af Alopecurus a/pestris (ovanligt utmark), af sitt kor¬ 
ta, Ijocka, svarlakliga, långborslade ax, gula anlhercr, glatta 
