20 
pulla , ustulata och Euxbaumii , lill dess vi, efler en den allra- 
besvärligaste vandring', nådde under Ala fjel let* Anda fram lill 
Wirihjaur, hvilken skymtade i fonden, och långi bori i norr 
öppnade sig en dal, begränsad i söder af Ala, i norr af Maddoi- 
ves höga spelsar, genomskuren af Alkajock, och fylld af den 
yppigasie pil- och starr-vegetation. Här förekom i lemlig ym- 
nighel Pedicularis flammea och hirsuta , Carex capitata , mi- 
croglochin och parallela , Juncus arcticus , Pinguicula alpi¬ 
na , Wahfbergella apetala , och öfriga allmännare fjellväxter. 
I den Lappkåta, som mellan pilbuskarne vid flodssiranden stod 
uppslagen, lill bragte jag en dräglig nall, lill kl. 3 på morgonen, 
då vi, plågade af moln af mygg, öfver sumpmarker och pilsnår 
nådde W i r i h j a u r. 
Stilla, som en spegel, låg nu Slormarnes sjö (del belyder nam¬ 
net), och i dess yla målade sig Norges fjellvall med de isigt gni¬ 
strande glaciererna Tulpajegna och otaliga andra fjellloppar sträc¬ 
kande sina ofanlliga snöfält ända lill sjöns siränder. I norr resle sig 
Allaks massor, i vester skjöl Stora Tilir ut sill smala långa näs, 
och i söder höjde Kirkivaara, Jolli, Kåbrinoive, Stora och Lilla 
Thokin samt Kajsats sina spetsar. Del var en rysligt skön an¬ 
blick. Ty alt stå midl inne i sådan storartad natur, midt fram¬ 
för dessa omätliga massor al berg och snö och is och valten, 
der måsars och änders skrän äro de enda ljud som förnimmas, 
en ödemark, hvarifrån menniskan måste fly, — detta inger på 
en gång förundran och fasa. — I en ypperlig båt rodde vi ut; 
sjön, nyss lugn, häfde för den lätta vinden snart höga och blå¬ 
gröna böljor, men de drefvo oss så myckel snarare in till må¬ 
let: Sirkaloukl, en vik vid Wirihjaurs sydöstra hörn. I en 
kåla som Menlös — den bland alla Tourpon-Lapparne rikaste, 
emedan han skattade för hela södra Wirihjaurslandel — upp¬ 
slagit bland de pillundar, hvilka gifvil viken sitt namn, inloge¬ 
rade jag mig, görande bekantskap både med en Lapps gästvän¬ 
lighet, och med den natur, som utmärker dessa fjell, central¬ 
punkten för Sverges nordliga bcrgssyslem. 
Min första omsorg var alt besöka det närmast liggande Kaj¬ 
sals. Del är ett rundt, ej synnerligen högt fjell; nu vardelej 
I 
