I 
* 101 
möjligt. Det är af vigt att se hum arten formår, med bi¬ 
behållande af den individualitet, hvarigenom den allenast biir 
en från andra distinkt art, likasom utstråla i mångfaldiga 
r ' ' 
former; det är af vigt att veta hum många dessa former 
äro, för att derigenom kunna likasom uppskatta artens makt 
Öfver locala förhållanden (ty »variationen beror af yttre mo- 
menters inverkan»^; veta vi nemligen om nagon art att den 
är formrikare än en annan, Salix glauca f. x, i Lappland 
mycket formrikare än S. aur ila , så sluta vi lätt deraf, att 
den förra är mycket mer egentligen nordisk och oberoende 
af en mängd olika localer, samt således äger större sam¬ 
band med de öfriga, än den sednare. Det är slutligen af 
stor vigt att noga känna hvilka och hurudana dessa variete¬ 
ter äro i ett dylikt slägte, för att derigenom kunna bestäm¬ 
ma den analogie, som der är emellan de närmare eller fjer- 
mare beslägtade arterna. Vet man f. x. att varietetscykeln af 
Salix Capræa är likartad, om ej alldeles lika, med den af 
S, laurina och nigricans (alla hafva de sina underarter 
S. C. * grandifolia , S. I. ^ silesiaca och S. n. borealis , 
och alla öfvergå de sedermera mot södern till glattare, smal- 
bladigare, mer korthängade former), så vet inan ock att 
dessa äro i samma proportion anologa inom hvar sin tribus. 
Hvad vetenskapen vinner på slik insigt i arternas inre vä- 
/ \ 
sende, hvad systemet vinner på dylika till utseendet »kon- 
stiga», men till väsendet af sjelfva naturen likasom dictera- 
de anordningar, det kan hvar och en erfara, som vill för¬ 
skaffa sig det nöjet att studera de förträffliga uppställningar 
(f, x. af Salices , Carices , Cramineæ, Rumices, Hieracia, otali¬ 
ga andra att förtiga), som Prof. Fries, genom sina arbeten 
öfver Fäderneslandets Flora lemnat oss. Derföre bör ingen 
O * 
anse det såsom öfveiflödigt eller, origtigt, att i en framställ- 
' . _ > 
ning, enkom egnad ät ett visst slägtes noggranna detaljbe- 
skrifning, lemna dylika öfversigter af en arts mångfaldiga 
varieteter. Jag vet, att man är färdig häremot invända : 1) 
att dylika uppräkningar, sä vigtiga de än kanske äro, svår-" 
ligen vinna sin åsyftade nytta, derföre att de ej äro full- 
