172 
mare granskning i fjälltrakterna; då jag 1813 först obser¬ 
verade den, (illskref jag en mer beskuggad och fuktig local 
de olikheter den företer, 
Geum hirtum Wahlb. tros af Bar. Diiben i Bot Not. 
1843 snarare tillhöra G. hispidum än urbanum , troligen 
derföre att kronbladen äro större än hos G . urb .; men hå¬ 
ri ghet, frukt och bladfoim äro hos originalexemplaren al¬ 
deles denna arts. 
T ilia parvifolia kan ej skiljas som art genom bracte- 
ernas skapnad och förhållande till blomquastcn; åtminstone 
bar jag funnit den vilda, snart sagt normalt, hafva dem 
spetsade mot basen. Hos T. vulgaris äro de än längre 
än kortare än corymbus« 
Nuphar intermedium och Spenner ianum synas, alt döin- 
ma af torra exemplar (från Lappl. och Vogeserna), vara 
former af samma art; åtminstone äro märkets strålar icke 
mer utlöpande hos den sednare, än hos den förra. 
Ranunculus alt aiens är ett äldre namn (1774) än sul- 
. phureus (1775), hvilket dessutom af De Caudolle, Ledebour 
ni. fl. föres till en form af R, nivalis . R , frigidus Villd. och 
DC. är ett \ida yngre namn (1799). 
R. Lanuginosus och sylvaticus anses af flera författare 
t. ex. Loiseleur, för samma art eller som variationer 
(DC. Fl. Fr.). Exemplar, instämmande med Prof. Fries 
beskrifning på den sednare, samlade vid Visby ruinor af 
min son, kunna ock ej skiljas från magra tyska ex. af R. 
lanuginosus , hvarfore jag antagit detta generella namn. 
Fördes i Handb. ed. 4 till R. acris , såsom varietet ft velu - 
tinus. 
Sceptrum Carof. synes förtjena slägträttighet så väl 
som många andra Labiatæ, t. ex. Calamint ha, T hymns, 
Clinopod . Odontites in. fl. Så väl krona som fröhus och 
frön afvika betydligt från dem hos Pedicularis. Hvad nam¬ 
net angår, är det lika godt som Tunica m. fl. och påmin¬ 
ner om de af vetenskapen förtjenta Budbeckarne. Rei- 
