176 
Brysimum virgatum är upptagen efter Fr. Mantiss. 3 (E. 
hierucif. v, durum, som af Koch föres till det äldre virgatum ). 
Af Mant. tyckes denna form vara sydländt, och mer »säll¬ 
synt»; af S. Veg. måste mansluta att den tillhör den norrut 
nog allmänna E. alpinum Fr. Emedlertid har jag ej funnit 
någon form i Sverige, som öfverensstämmer med tyska ex. 
af E. vigalum, utmärkt af jemnbredt lancettlika, spetsade 
blad m. m. 
Fumaria capreolata från Lund instämmer noga med 
Kochs sista beskrifning i Syn. 2. vol. 3, och måste i följd 
af pedunculi recurvati x ara Linnés. — Den norrska af Pr. Blytt 
öfverensstämmer lika noga med Kochs ell. Sonders jF. muralis 
ehuru den tydligen är F . capreolata Sm. i E. Bot. Torde 
vara Loiseleurs F. media, men både hans beskrifning och 
Vailants figur äro för otydliga att afgöra något. 
Cory dalis Lobelii är samma art som C. laxa Fr. hvil¬ 
ket namn, ehuru föga passande, då vexten vauligen är lika robust 
som C. solida, bör antagas, sedan det lärer vara afgjort att 
C. Lobelii är indentisk med pumila . För denna finner jag 
ingen annan skilnad än den angifna. 
Polygala amara från Kinnekulle skiljer sig icke från 
Österrikiska ex. af Pohl m. fl. med annat än en hårsman 
> 1 
mindre blommor. Nervförgreningen hos foderbladen är 
aldeles den samma. — P . calcarea är upptagen efter Fries 
i Bot. N. 1843, hvilken nu i S. Veg. icke skiljer den från 
depressa. Emedlertit lär näppeligen någon medgifva en dy¬ 
lik förening, och är icke Pr. Fries’ P. amara i Nov. den 
verkliga calcarea, så lärer väl denna utmärkta vext (örten 
af P . amara ell. uliginosa och blrna af vulgaris) åter utgå 
ur vår flora. — Oaktadt tusen försök på olika trakter och 
localer, har jag ej i Sverige kunnat finna någon märkligt bäsk 
Polygala , 
0 nonis spinosa från Tyskland visar inga andra skilje¬ 
märken från den vanliga än smärre, smalare och glattare 
f. 
blad; allt annat varierar, så att jag anser dem högst som 
underarter. Ex. från mitmarker vid Lund» lemnade 
