62 
Jedonernas, utan efter Dil^otyledonernas typ, d. ä. i en ej samman¬ 
hängande krets kring märgparenkymet. 
Af Författarens undersökningar är det således klart, att de tvenne 
ifrågavarande rhizomerna i sin utveckling förhåller sig som H. v. 
Mohl heskrifver monokotyledonernas. 
4. Om nogle danske Planters Fordeling og formodede 
Græiidser for deres Udbredelse. Af Joh. Lange. — Förf. hade 
genom att illuminera botaniska kartor öfver Danmark sökt åskådlig¬ 
göra fördelningen af några danska växter; härvid hade han gått så 
tillväga, att han för hvarje växt, som på kartan skulle betecknas, valde 
en motsvarande färg, hvarmed hvarje ställe illuminerades, der väx¬ 
tens förekomst vore bekant, och der denna utbredning ägde rum öf¬ 
ver ett större distrikt antyddes detta genom en färgläggning af hela 
sträckan. På detta sätt hade Förf. på 10 kartor kunnat samla upp¬ 
gifterna om de vigtigaste växterna, till ett antal af 100 (10 på hvarje 
karta). — Med anledning af detta företag, leddes Förf. på tanken att 
anställa en noggrannare beräkning af de danska växternas statistik 
och sammanknyta denna med en blick på samma växteis utbredning 
utom Danmarks glänser. Resultaterna af dessa undersökningar har 
Förf. nedlagt i denna afhandling, och vi beklaga, att utrymmet ej 
tillåter oss från detta intressanta arbete göra flere utdrag än de 
följande: 
Växter som i Danmark synas hafva sin gräns mot norr äro 54. 
» » )) )) mot öster » 30. 
» )) » )) mot vester » 18. 
)) » )) » mot söder » 8. 
Då Danmark dels genom saknandet af en egendomlig vegetation, 
dels genom sitt till 3:ne vigtigare florområden intermediära läge är 
särdeles egnadt för undersökningar om växternas inbördes förhållande 
i fråga om utbredning, har Förf. på dylika undersökningar användt 
mycken och fruktbringande möda. Medan växternas antal i Danmark 
antagas till 1,300, är det i Tyskland och Schweitz 3,510, i Storbritan¬ 
nien 1,650, i Sverige 1,600 och i Norge 1,230. Af de Danska väx¬ 
terna saknas 20 i Tyskland, 140 i Storbritannien, 90 i Sverige och 
310 i Norge. Gemensamma växter äro talrikast med Tyskland (genom 
Slesvig, Lolland-Falster och Bornholm såsom föreningsband), färre 
med det sydliga Sverige (mest i Sjælland och på Bornholm), minst 
med Norra Sverige och Norge (här och der i norra Jylland och i 
norra Sjælland). — Förf. framställer, i likhet med Griesebach i sina 
Vegetationslinien des nordwesthchen Deutschlands, på 2:ne smärre ta¬ 
beller exempel på nordlig, sydlig, östlig och vestlig begränsning, hvar- 
till vid det första begagnas Illecebrum, Gorrigiola, Verbascum Tha- 
psiforme och Hordeum pratense; vid det andra Draba incana, Ligu¬ 
sticum scoticum, Melampyrum silvaticum och Polygonum viviparum; 
vid det tredje Genista anglica, Phyleuma spicatum, Ilex, Beta mari¬ 
tima och Primula acaulis; samt vid det fjerde Melilotus dentata, Tri¬ 
folium alpestre, Melampyrum nemorosum och Struthiopteris germa- 
nica. — För Danmark egendomliga växter uppgifvas ej med säkerhet 
Poa costata Schurn., Poa adspersa, Corallorhiza ericetorum oc\\ 
Rmnex IleleolapalJinm Drej., hvilka tørde upptäckas äfven på an¬ 
dra ställen ; Ird} spuria deremot, som finnes på flere öar i Östersjön, 
kommer först efter ett långt mellanrum fram vid Mainz, men är all¬ 
mänt utbredd i det sydliga Europas berg samt på de Kaukasiska 
saltstepperna och blir således en af de mest utmärkande växterna i 
Danmark. Likaledes är det blott högst få arter, som i Danmark kunna 
sägas hafva sitt centrum; de äro kustväxter och hålla sig företrädes¬ 
vis till de vestliga Östersjö-kListerna, hvarifrån de sträcka sig till de 
närgränsande partierna af Kattegat och Nordsjön, t. ex. Ammophila 
baltica. Zostera nana och Kochia hirsuto. 
