65 
Beträffande vegetationens skiljaktigheter i Danmarks särskilta pro¬ 
vinser, är det tydligt, att i ett land al' sä ringa utsträckning och med 
en så ringa höjd öfver hafvet, som Danmark, jordgrunden och andra 
yttre förhållanden skola spela en långt större rol än klimatet. 
Till Halvöen räknar Förf. ej blott Jylland, utan äfven öarna i 
Westerhafvet, Als och Femern, samt Sarnsö och Læs0. Efter den midt 
genom halfön gående landlryggen kan den delas i 2:ne hälfter, hvaraf 
den vestra karakteriseras genom en mängd växter, som hålla sig till 
»klitterne» (Am mophil a arenaria, Elymus aren., Phleum aren., KÖb- 
leria glauca. Juncus balticus och atricapillus, Hippophac, Rosa spino¬ 
sissima, Silene Otites), »Marskegnene» (Olyceria marit.. Hordeum ma- 
rit., H. prat., Halymus portulacoides, Salicornia, Triglochin marit., m. 
fl. saltväxter), viddestora strömloppen (Butomus, Sagittaria, Stratiotes, 
Alisma natans, Subularia, Potamogeton densus, curvifolius, fluitans, 
zosteræfolius m. IL), eller i »Hedestrækningen» (Betula, Juniperus, My¬ 
rica, Arctostaphylos officinalis, Empetrum, Erica Tetralix, Andromeda 
polifolia. Vaccin. Vitis Idæa, Thymus Serpyllum, Gentiana Pneumo- 
nanlhe. Narthecium, Rhyncospora alba, fusca, Lycopodii sp.), då der- 
emot den östra har en mera fruktbar och odlad jordgrund med fro¬ 
dig skogväxt och således en annorlunda beskaffad vegetation, t. ex. af 
Ilex, Rubus glandulosus, Potentilla procumbens, Thymus Chamædrys, 
Melampyrum silvaticum, Phyteuma, Cirsium heterophyllum, Petasites 
albus, Centaurea phrygia. Sonchus palustris, Ranunculus lanuginosus. 
Primula acaulis. Arum maculatum, Convallaria verticillata, Luzula 
maxima. På Hallön företrädesvis förekomma dessutom i allmänhet 
Genistæ sp. Sarothamnus, Ornithopus, Arnica montana, Arnoseris, 
Epilobium virgatum, Hyperieum pulchrum. Utricularia neglecta, Po¬ 
tamogeton oblongus. Egendomliga arter framför Öarna äro på Halfön 
78, neml. uteslutande för Jylland 17, uteslutande för Slesvig 36, ge¬ 
mensamma för bägge provinserna 25. 
Fjeiiy hvartill Förf. ock hänför den söder derom liggande ögrup¬ 
pen från Ær0 till Langeland, har, såsom central och af en mindre 
växlande jordformation, den minst egendomliga vegetationen. Blott 
3 arter äro lör densamma egendomliga, neml. Helosciadium repens, 
Lathvrus Aphaca, Cotula coronopifolia; antalet af karakteristiska väx¬ 
ter är ringa, deribland Arum maculatum, Scrophularia acpiatica, Thy¬ 
mus Chamædrys, Rubus vestitus och Papaver Rhoeas. Fyens vegeta¬ 
tion saknar derjernte en mängd annorstädes allmänna arier; ljungen 
iir inskränkt till få ställen och således de allmännare ljungväx¬ 
terna sällsynta; likaledes saknas några andra arter ss. Helianthe- 
mum vulgare. Plantago media, Echium, Anchusa, Carduus acanthoi- 
des, Aretium tomentosiim, antingen helt och hållet eller till största 
delen på Fyen med undantag al halfön Hindsholm, hvarest de nästan 
alla förekomma i mängd. I den vestliga och nordliga delen visar 
Fyen mycken öfverensstämmelse >ned Hallöns östkust, hvilket märkes 
af följande växter; Genista anglica och tinctoria, Ornithopus, Arnica, 
Centaurea phrygia, Luzula maxima, Melampyrum silvaticum. De öst¬ 
liga och sydliga trakterna af Fyen likna deremot mera de östligare 
öarna (Vestra Sjælland, Lolland, Falster), genom den yppiga vegeta¬ 
tionen af Carpinus, Acer campestre. Origanum, Galeobdolon, Ajuga 
reptans. Verbascum Thapsus ni. 11. 
Sjælland företer äfvenledes i sina olika trakter en mycket olika 
i växtlighet.. Den nordöstliga halfön, som begränsas af Ptoeskildsljor- 
I den och Öresund har mycket gemensamt med .Tylland; den sydvest- 
1 liga delen deremot öfverensstämmer mest med de sydliga öarne. Så¬ 
som exempel pä växter, hvilka äro allmänt utbredde öfver nästan 
1 hela Sjælland, må anföras : Alopecurus pratensis. Plantago media, Me- 
' lampyrum nemorosum. Verbascum thapsiforrne, Cynanchum, Campa- 
nula “percisifolia. Carduus acanthoides, Aretium tomentosiim. Scabiosa 
Columbaria, Heliantbemiiin vulgare. De i den nordöstliga delen mera 
