86 
praria och Neapel, och närmast beslägtad enl. Dreyer med 
C.* pendula. — Vid slulel lemnas »einige Nachträge and 
Berichligungen» hvarest Förf. förklarar sin C. undulata för 
en monstrositet af C. pallescens, C. Frankii benämnes (7. 
stenolepis Torr. 
A — n. 
0« GrundæUge der JLnafomie und Physiaiogie der 
vegetahilischen Xetle, Yon Hugo von Holil. — 
Braunscbweig 1851. 8:o max. 152 pag. 1 B:dr 40 sk. 
I det korta förordet omnämner Förf. alt han före¬ 
tagit sig delta arbete på uppmaning af Hofrådet Rud. 
Wagner i Göttingen för dennes Handwörlerbuch der 
Physiologie, hvarur desse Gruiidziige ock äro ett särskildt 
aftryck. 1 denna monographie öfver den vegetabiliska 
cellens lif, förtydligad genom en planch och 52 i texten 
intryckta träsnitt, behandlar den lika mycket för sina grund¬ 
liga och opartiska forskningar som sitt klara och sansade 
framställningssätt så utmärkt bekante författaren nära nog 
allt, sum hittills är kändt i den allmänna Pliylotomien och 
Yäxtphysiologien. Han framställer här först Cellens ana- 
tomiska förhållanden^ d. ä. dess form, storlek, memhran 
(dennas physikaliska egenskaper, struktur och chemiska 
förhållanden), cellernas inhördes förening, deras innehåll 
(primordialröret, portaplasma och cellkärna, cellsaften, de 
korniga bildjiingarne samt de i cellsaften upplösta för- 
eningarne) och cellens uppkomst (genom delning eller fri 
bildning); dernäst behandlar han cellernas phystologtska 
förhållanden, d. ä. cellen såsom näringsorgan (vätskors 
uppsugande, saftförbredningen, näringsämnena, dessas assi¬ 
milering, secretionerna, värmeutveckling), cellen såsom fort- 
plantningsorgan (växternas förökning genom delning, deras 
fortplantning genom sporer eller frön) och cellen såsom 
rörelseorgan. Ej allenast det faktiska vi redan känna, ulan 
ock hvad man i analogie dermed och med ledning deraf 
kan förmoda framdeles blifva närmare uppdagadt, blifver här 
fullständigt refereradt, utveckladt och antydt; förf. genomgår 
vid hvarje punkt de olika åsigter, som under olika peri¬ 
oder och af olika forskare dervid gjort sig gällande, upp¬ 
visar de felaktigheter, som vidlådal dessas hypotheser eller 
