100 
Hartmans Handb. i Skaiid. Flora, är dock denna växt, »alt 
döma efter elt af Förf. meddeladt ex., en form af Festuca 
elatior». — Slagtet Festuca har dock blomställning, blom¬ 
sterfäste, axens rigtning, blomskärmens spets och nervatur 
samt fruktbildningen helt annorlunda beskaffad. 
Glyceria conferta har dessutom (Fr. Mant. III. p, 
176) hlifvit jeuiförd med Sclerochloa Borr eri Babingt. E. 
B. t. 2797, och Babingt. sjelf yttrar (Manual of Brit. Bo- 
tany p. 370): Gl. conferta Fr. is probably this plant. 
Som jag ej sett något exemplar af denna engelska växt 
och figuren i Engl. Botany ej instämmer med vår art, 
vågar jag ej yttra mig om bådas identitet eller skilj¬ 
aktighet. 
Att från Glyceria skilja Gl. maritima och distans 
under namn af Sclerochloa torde å ena sidan rättfärdigas 
af en ganska betydlig olikhet i det yttre, i rot-, stam- 
och bladbildning och till och med i blomställningen, 
å den andra deremot ej fullt bekräftas af säkra karak¬ 
terer. 
SI. Sclerochloa i dess äldre mening har sednast blif- 
vit sjelft ytterligare sönderdeladt. I den engelska Floran 
uppförde Babington Sclerochloæ maritima, distans, Borreri, 
procumbens, rigida och loliacea, Grisebach grundade släg- 
tet Scleropoa på S. rigida och till detta sistnämnde slägte 
hänförer Pariatore i sin Flora Italiana, p. 467, S. mari- 
.tima, divaricata, dichotoma, memphiticä, hemipoa, rigida 
och med ett ? procumbens. Slägtnamnet Sclerochloa bi¬ 
behåller han (p. 465) för S. dura, som ömsom hört till 
Cynosurus L., Poa Scop., Festuca Vill, Eleusine Lmk., och 
Sesleria Kth. Deremot benämnas (pag. 366) af samma 
Förf. Glyc. maritima och distans och således äfven con¬ 
ferta för Puccinellia, skiljd frän Glyceria, som har sina 
paleæ tvärhuggna, nedtill örtartadt gröna, utdragna stift 
-som (jvarsitta och böjas tillbaka på den förlängda, ägg- 
.runda, i spetsen rundade frukten, hvars framsida är genom¬ 
dragen af en djup längdfåra. 
Vi hafva, efter att hafva anfört den ifrågavarande 
artens karakterer och skiljemärken från sina samslägtingar, 
ej ansett det ur vägen att referera de nya omkastningar, 
hvilka dessa arter varit underkastade. Det är en sanning 
