iiS 
anledning försvinna dessa ogräs och andra inställa sig i 
stället. — Hvad är orsaken? — Hvad betingade de för¬ 
res bortgång? Så är äfven förhållandet med skogar och 
ängar etc.; öfverallt försiggå mer eller mindre märkliga 
omskiften i vegetationen, men botanisten ger ingen upp¬ 
lysning härom. Men under allt detta undergå just vext-- 
arterne ganska betydliga förändringar; de aftyna delvis, — 
år efter år se vi dem uppträda än med smalare blad, än 
med reducerad stjelkbildning, än med blomdelarnes ovan¬ 
liga utbildning, än det ena än det andra vegetationssy¬ 
stemet öfveryägande, — men detta bekymrar ej botanisten. 
Det är härvid som vextarternes former äro af vigt; de 
tillkännagifva enligt mitt förmenande alla dessa förändrin¬ 
gar på ett — äfven för botanisten — märkligt sätt. 
Äfven zoologen kan ej undgå att beskylla botani¬ 
sten för ensidighet. Han härleder djurarternes förekomst 
och vandringar mången gång från brist eller felslående 
af dessas föda och lefnadsförnödenheter. Mer eller min¬ 
dre bero de alla af vegetationen; förändras nu denna, så 
aflägsna och inställa sig — vexelvis djurarterne. Zoolo¬ 
gen är van att studera djurens seder, lefnadssätt och de 
betinganden, hvarunder de framträda; han fordrar samma 
upplysningar af botanisten. Jag vill ej härvid ingå i de¬ 
taljer, som endast skulle belasta min uppsatts med exem¬ 
pel, hvilka flertalet af botanisterna nogsamt känna. 
Ganska mycket skulle också Geologen ha att skörda 
af vextart-forraernes studium; genom dessa resultater 
kunde det förunnas honom att blicka in i de förän¬ 
dringar, som under närvarande dagar deri föregå, och ge¬ 
nom att varsamt använda analogien, äfven måhända ur 
de äldre jordlagren, torfmossarne, brunkols- och stenkols- 
lagren, — äfvensom dessas land- och övegetationer, fram¬ 
draga historien om de formförändringar vextarterne un¬ 
dergått inom de särskilda perioderne af jordbildningen. 
De, som känna med hvilken förvånande noggrannhet dessa 
blad och vextformer i våra dagar kunna återgifvas, skola 
icke förvånas häröfver, om än tvifvel kan uppstå om 
våra nuvarande vexlformers tjenlighet såsom mönster och 
förebilder. 
8 
