19G 
här urbergets klippor med vanligen lodräta väggar. I 
dessa torra klippor vexa Artemisia campestris, Scabiosa 
Columbaria, Asperula tinctoria, Clinopodium, Origanum, 
Torilis, Hypericum perforatum. Geranium sanguineum. 
Sedum Telephium, Scleranihusarterna, Poa compressa, Phle— 
um phalaroides m. fl. Dessa aro tillsammans med flera 
andra de vexler, som karakterisera bergets urklippor i 
allmänhet. Vid foten af denna klippvägg, der Granar, 
Aspar, Lindar, Rönnar m. fl. träd och buskar bidraga att 
underhålla en ständig skugga och fuktighet, samt bland 
de hopar af stenar, som nedrasat från klippan, vexa: Se¬ 
necio silvaticus. Lactuca, Myosotis silvatica, Geranium lu¬ 
cidum, Mercurialis, Triticum caninum, Poa nemoralis, 
Hypnum purum, tamariscinum, loreum, Plagiochila asple- 
nioides, samt mera sparsamt Festuca gigantea och Melica 
uniflora. Men ännu längre ned finner man ett lager af 
lösare mylla, bevext med talrika träd och buskar, såsom 
Granar, Aplar, Oxlar, Hasselbuskar, Lonicera, Ribes alpi— 
num och mera sparsamt Viburnum och Cornus sanguinea. 
Det är här man träffar den frodigaste vegetationen, i syn¬ 
nerhet vid de fåror efter höst- och vårflöden, som äro 
karakteristiska för sjöbergen. Den för sådana ställen ut¬ 
märkande vegetationen utgöres af Scrophularia nodosa. 
Vicia silvatica, Laserpitium, Orobus vernus och niger, 
Actæa spicata, Daphne, Epipactis media, Schedonorus asper. 
Astragalus m. fl. De flesta af dessa vexter träffas på 
likartade lokaler i alla sjöbergen. Egendomliga för Vestra 
Väggar äro: Hieracium cymosum, Epipactis latifolia, Vicia 
pisiformis och Lathyrus silvestris, hvilka sistnämnda äfven- 
som Vicia silvatica och Astragalus ända sent inpå hösten 
rned sina blommor pryda de träd och buskar, i hvilka 
de slingra sig. Bland de nedrasade stenarna vexer när¬ 
mare stranden Hypericum hirsutum och i skiffermyllan 
äfven helst nedåt stranden Erysimum hieracifolium. Det 
är äfven i Vestra Väggar, i en afsatts af den majestätiska 
klippväggen, som Hedera Helix visar sig, om icke så vidt 
utbredd, som pä åtskilliga andra ställen i bergen, dock 
i sin största skönhet. Med en stam af omkring 3 tum 
i diameter tränger den sig här upp emellan klippans spric¬ 
kor och utsänder talrika grenar, hvilka med en ständig 
