198 
rikare tillgäng på Draba muralis och Melica ciliata, alle¬ 
samman öfverst på branten. Längre ned vexa Hypniim 
tenellum, Anomodon curlipendulus, nervosus och Weissia 
verticillata och i Bokarnas skugga Corydalis. För öfrigt 
kan anmärkas att bland alla bergen Grytsbergen, mellan 
Stocklycke och Elfvarums udde, äro de sterilaste och att 
Blankebergen icke hysa någon egendomlig vext. 
Bergets skog ofvanför dessa klippor är i allmänhet 
mera jemn, endast med några få betydligare höjder, bland 
livilka Hjessan åt södra ändan och Marbergen, midtför 
Elfvarumsviken, äro de förnämsta. Sjelfva skogen utgöres 
af Gran och några spridda Ekar, som dock mera närma 
sig åt bergets sidor. Den är ganska fattig på vexter och 
erbjuder i allmänhet för botanisten ingenting af värde. 
Det är endast oin våren, som den kan förtjena en större 
uppmärksamhet. Den för Ostergöthland sällsynta Anemone 
ranunculoides förekommer nemligen här om möjligt all¬ 
männare än sina samarter A. nemorosa och Hepatica. 
Dessa, bildande talrika grupper bredvid hvarandra, fylla 
den eljest dystra skogen med ett mildt behag. Utom 
dessa är Pyrola uniflora den för skogen mest karakteri¬ 
stiska vext. Olika trakter utmärkas för öfrigt af Carda- 
mine impatiens, Monotropa Hypopithys var. glabra, Neottia 
nidus avis, samt sjelfva skogskanten af Sanicula europæa. 
Åt sjökanten förekomma sparsamt Dentaria bulbifera och 
Buxbaumia indusiata (på murkna stubbar). Utmärkande 
för denna del af berget äro äfven en mängd kärr och 
vattenhålor, såsom Surmossen, Hålmossen, Långbergs- och 
Marbergs-kärren, Oxsumparna, Ragvalds- och Tralli-brunn 
m. fl., hvilka dock i afseende på vegetationen äro hvar¬ 
andra ganska olika. Så t. ex. ulmärkes Surmossen genom 
Menyanthes, Malaxis monophyllos. Carex flava och limosa 
samt Splacbnuni vasculosum; Marbergskärret genom Hie- 
racium paludosum, Calla, Sparganium minimum och Hy— 
pnum cuspidatum; Oxsumparna genom Vaccinium uligi¬ 
nosum, Ledum, Andromeda och Sphagnum; kärren ofvan 
Vestra Väggar af Carex stricta, elongata och Fontinalis 
antipyretica o. s. v. Gemensam för dem alla är en smal- 
bladig form af Callitriche verna. De talrika bäckar, som 
här finnas, äro i vegetativt hänseende föga anmärknings- 
