5 
ningar ,öfver i dessa fasciklar förekommande arter förefinnas 
i Vet. Ak. Förhandi. 1856, 1859, 1862 och 1865. 
Det är emellertid ej blott den flit och ifver, hvarmed 
han under decennier fortsatte dessa sina arbeten, som bör 
väcka vår beundran, utan det är derjemte en annan omstän- 
'dighet, som i hög grad talar om hans brinnande kärlek för 
detta hans älsklingsstudium. Han var redan en åldrig man, 
då inom lichenologien för ungefär ett tiotal af år sedan ge¬ 
nom mikroskopets användande den revolution inträffade, som 
så godt som med ett slag kullstörtade de gamla systemerna 
och åsigterna och gjorde detta botanikens fält till en tummel¬ 
plats för de mest olikartade åsigter, hypotheser och gissningar, 
ur hvilket chaos först småningen den på noggranna observa¬ 
tioner stödda och genom kritiken luttrade sanningen började 
framgå. Flera af den gamla lichenologiens heroer (t. ex. 
Schærer och Flotow) sågo denna plötsliga omstörtning af 
nästan allt förut bestående med en sådan sorg och grämelse, 
att detta — enligt hvad allmänt påstås — blef en spik i 
deras likkista; andra öfvergåfvo detta sin ynglinga- och manna¬ 
ålders älsklings-studium, som de nu på sin ålderdom knappt 
igenkände i den moderniserade drägten. Vi känna knappt 
mer än ett undantag härifrån och — detta är den gamle 
Stenhammar. Snart finna vi den nästan 75-årige hafva 
förskaffat sig ett mikroskop för att med dess tillhjelp sjelf 
följa med och medverka till vetenskapens utveckling. Det 
vore obilligt och förmätet att fordra, att man vid så hög 
ålder skulle kunna bilda sig till en framstående mikroskopi¬ 
ker, men det brinnande nit, det oförskräckta mod^ hvarom 
detta vittnar, kan ej annat än väcka en rättmätig beundran. 
Det är emellertid ej blott såsom lärare, riksdagsman och 
författare, som den hädangångne verkat för naturvetenska¬ 
perna, utan härtill kommer, att han mer än någon annan 
* ' e o 
inom vårt land på senare tider kan göra ansprak pa att 
anses såsom en Botanisternas Mæcenas. Vi hafva förut nämnt, 
att han vid Linköpings Gymnasium stiftade ett botaniskt 
sällskap; hans intresse för detsamma upphörde ej med hans 
