52 
B. 2'venne II n m e x -former. 
Med anledning af de yttranden, soin i Bot. Not. för innev. 
år hlifvit fällda rörande tvenne af mig i Herr Sjöstrands 
“Calmar Läns och Ölands Flora“ beskrifna former af växt- 
slägtet Rumex., torde jag här få uttala mig i samma fråga. 
]. R. gentilis Lön nr. (^R. gracilis mihi in litt.) 
Redan 1859 fästades min uppmärksamhet vid en i Kal¬ 
martrakten ymnigt förekommande RMinex-lorm , som i åtskil¬ 
ligt afvek från de i Un. Sk. Fl. beskrifna. Koch’s Synop¬ 
sis, som sedan rådfrågades, hade ej heller någon fullt mot¬ 
svarande form; ty R. pratensis Koch, hvilken den stod när¬ 
mast, utmärkte sig genom långspetsa de och syl lik a, 
f r u k t f 0 d e r t ä n d e r dentibus .. . acmminatis subi datisque “ ) 
— något som alldeles icke ötverensstämde med formen i fråga, 
hvilken egde ojemnt småtand ade fr uk t foderflik ar 
(“laciniis . . . eroso-denticulatis“ — jfr B. N. 1866 päg. 7). 
(Denna karakter har i Kalmartrakten visat sig så kon¬ 
stant, att af de flera hundrade ex., jag varit i tillfälle att 
undersöka, intet enda egt den för Koch’s R. pratensis här 
citerade, i Syn. kursiverade karakter! — Detta känne¬ 
tecken, hemtadt från fruktfodrens inskäring, är, såsom be¬ 
kant, mycket variabelt hos R. ohtusifoUus : men visar sig 
så mycket mera konstant i R. crispi grupp, till hvilken “iü. 
gentilis''^ i karakterer mest närmar sig, ehuru dess habitus — 
de spärrade vippgrenarne och de åtskilda fruktgyttringarne — 
synes ställa den på gränsen mellan båda.) Då nu Koch 
derjemte såsom synonym till sin R. pratensis anförer R. cristatus 
Wal Ir., föranleddes jag att anse formen för att vara från 
dem båda skild och att på grund af dess slankiga, långt 
utdragna» grenar benämna den R. gracilis - — ett namn, som 
enl. Adj. Arescliougs uppsats äfven af honom blifvit be- 
gagnadt fÖr samma växt. Lektor K. J. Lönnroth, som 
äfven undersökt denna form, antog också dess åtskilnad 
O 
