91 
Den typiska, bäst utbildade formen af Crepis tectorum 
finner man jemte Filago montana och Senecio silvaticus, 
ofta i största mängd, på svedjeland. Den är der bienn. Ef¬ 
ter olika växtplats uppträder denna art i en mängd afvi- 
kande former; här anmärka vi endast den annuella, mera 
enkla, med nästan helbräddade blad, som växer bland vår¬ 
säden och benämnes segetalis. 
Den vanliga Bolmörten är vid vägkanter och på oupp¬ 
odlad jord alltid två-årig, men på åkrar och odlad jord blir 
den ett-årig, mycket olik hufvudformen, spensligare, enkel, 
bladen mindre inskurna, blommornes färg renare, ofta gul 
utan violetta ådror. Den ansågs länge, äfven af utmärkta 
Botanister såsom Mertens och Koch, för egen art under 
namn af Hyoscyamus agrestis. Först i Nov. Fl. Suec. II. 
återfördes den af mig till den typiska formen. 
Den typiska Qalium Aparine med större, hvita blom¬ 
mor förekommer mest bland buskar — och en förkrympt form 
på hafsstränder, — blommar tidigare och har sannolikt grott 
föregående höst; den hos oss allmännare och spensligare, på 
odlad jord växande (Gal. infestum Auctt.) med mindre, gula 
blommor är säkerligen annuell. Ehuru denna är mera lik 
G. spurium än sin hufvudform, är jag af mångfaldig erfa¬ 
renhet öfvertygad, att de äro verkligen skilda, tvärtemot de 
analoga formerna af G. parisiense. Genom mångårig kultur 
har Ruprecht kommit till samma resultat. 
Den vanliga Viola tricolor, som i tallös mängd vår¬ 
tiden bekläder torra fält, backar, torftak o. s. v. i vestra 
Småland och efter afblomstringen försvinner, är der bestämdt 
två-årig; men på trädgårdsjord blommar den hela sommaren 
och öfvervintrar under blida vintrar på fritt land. (Man har 
en mängd odlade förändringar, hvaraf några inom hus till 
och med perennera). Derernot blommar dess bland vårsäden 
växande annuella form V. agrestis eller hicolor först frampå 
sommaren. — Den först nämnda vårformen har nästan en¬ 
färgade blå blommor (var. suhunicolor) ; det är trädgårds- 
