92 
formen, som renast utvecklar ”tricoloren”; hos den annuella 
småblomrniga åkerformen är den blekgula färgen förherrskande. 
Veronica polita framträder under tvenne mycket olika 
former, en vårform och en höstform. Den förra, som bäst 
utvecklar sig på torra jordvallar, stenmurar o. s. v., blom¬ 
mar tidigt på våren och har grott föregående höst. Den är 
mycket spenslig (trådformig), småbladig, starkt glauc och 
fullkomligt glatt; höstformen åter, som växer på åkrar, blom¬ 
mar först frampå sommaren, är frodigare, bredbladigare, glest 
hårig. Analog med den förra är den äkta V. agrestis ca- 
lydda ^ som äfven är mycket spenslig och nästan glatt och 
som jag endast funnit på trädesåkrar tidigt om våren; med 
den senare den allmänna, annuella V. agrestis. 
Synnerligen utmärkta äro den bienna vårformen oöh an¬ 
nuella höstformen af Lamium intermedium. Den förra lik¬ 
nar så mycket Lamium amplexicaule., att Bentham för- 
vexlat den med nämnde art; den är, liksom vårformen af 
Veronica polita.^ mycket gracilare än den yppigare höstfor¬ 
men, efter hvilken Wahlenberg vill förena, den med L. 
purpureum. Af den förra, som endast förekommer bland 
vintersäd, sände jag exemplar till Professor Reichenbach 
d. ä., som af dessa torkade exemplar samlade frön; dessa 
sådde han följande vår och fick deraf höstformen. Båda har 
han i sin Iconograpliia fig. 372 och 964 af bildat och af båda 
dessa goda figurer kan man se, huru utmärkta de äro. 
Potentilla norvegica är egentligen bienn, men på åkrar 
bland vårsäd blir den annuell, mera spenslig och upprätt, 
än den på oplöjd mark växande. — Om den på ouppodlad 
jord växande Vida angustifolia gror om hösten, känner jag 
icke, men den blommar tidigare än dess bland vårsäd före¬ 
kommande frodigare form, som fått namn af V. segetalis. 
Sper gula sativa Bönnigh., är troligtvis en genom od¬ 
ling och på odlad jord uppkommen form af Sp. arvensis.^ 
hvilken senare vanligen träffas på berg, sandfält, hafssträn- 
der 0 . s. v. 
