98 
mera utvidgas utsigterna öfver forskningens fält, lika oänd¬ 
ligt, som tiden och rummet, så att man finner sanningen af 
Senecas ord: Nemini post mille secula nato deerit occasio 
nova observandi. 
2. Crepis virens Vili, funnen pâ Öland 
af N. J. Andersson. 
Under mitt korta vistande på Öland i början af denna 
sommar fann jag vid Färjestaden derstädes denna växt, hvil¬ 
ken, ej sällsynt i Tyskland och flerestädes växande jemväl 
i Danmark, hittills ej blifvit iakttagen i Sverige, om ej i 
Wisby, dit den sannolikt blifvit införd, såsom, enligt upp¬ 
gift, r allra senaste åren sedd på gräsplaner i den “botani¬ 
ska trädgården“. Här vid Färjestaden förekom den i stor 
ymnighet å ömse sidor om en stengärdesgård söder om lands¬ 
vägen upp till Thorslunda, såväl ini thimotejlanden som i 
diken och renar vid rågåkrarne. Till utseendet liknar denna 
växt en smal och slankig form af någon Sonchus med blå¬ 
gröna, delade blad, men skiljes lätt på sina blommor, hvari 
den något liknar Crepis tectorum. Dess diagnos är följande: 
Crepis virens (Vill. delph. IIL 142): stjelk bladig, gre- 
nig, upptill med blomkorgar i qvast; rotbladen temligen breda, 
lancettlika, tandade eller lyrformigt parklufna, de öfre på 
stjelken smalare med pillik bas, stjelkomfattande, mot basen 
oftast hvasst delade; holkhyllets yttre blad jemnbreda, till¬ 
tryckta; kronor blekgula; skalfrukter jemnbredt-aflånga, 10- 
strimmade, vid basen och i spetsen lika trubbiga. 
Vanligen förekommer denna art under två former: dif^- 
fusa (capillaris Fr., Lange, multicaulis Koch) med från 
basen mycket grenig stjelk, utspärrade trådfina grenar och 
djupare delade blad, (uppkommer, som det påstås, efter den 
ursprungliga stjelkens afskäring eller afbetning) och agrestis 
