117 
Mot slutet af sommaren utskjuta från de nedre stjelk- 
lederna adventivgrenar, som krypa i gyttjan och hvilkas 2—5 
första leder äro förvandlade till de meromtalade stjernorna. 
Då den öfriga delen af växten (åtminstone till allra stör¬ 
sta delen) på hösten bortdör, så äro, specielt för hanväxten, 
dessa metamorphoserade grenar de enda öfvervintringsorga- 
nerna. 
2. Om giftiga lefvermossor, 
af O. Nordstedt. 
I Pharmaceutisk Tidende 1866 JU 13 pag. 214 har C. 
Grönlund skrifvit en uppsats om “et giftigt Halvmos“. 
Som denna uppsats förmodligen är obekant för flertalet af 
Notisernas läsare, vill jag med några ord omnämna den, all- 
denstund den berör en Svensk mossa, Chiloscyphus palle¬ 
scens N. ab. Es., tagen i Skärali. 
Grönlund nedlade den lefvande mossan i ett aquarium 
och fann, att efter flera eller färre timmar åtskilliga djur, 
o 
t. ex. Guldfisk, Elritza (Leiiciscus Phoxinus) ^ Alungar, A- 
pus productus, grodlarfver, PhryganeaAd^xï , dogo. Genom 
att lägga åtskilliga af dessa djur i friskt vatten, innan de 
voro fullt döda utan endast sjuka, fick han en del af dera 
att åter tillfriskna. 
Äfven jag tog på samma gång som Grönlund flera 
mossor i Skärali, hvilka jag lade i mitt aquarium, och fann, 
att på en natt Elritzor, Rudor, Cohitis tœnia dogo samt 
Guldfiskarne blefvo sjuka. Jag var ej säker om hvilken, 
som var orsaken, emedan flera arter blifvit använda, förrän 
jag fick höra Grönlunds missöde. 
Jag har sedan med åtskilliga arter gjort flera försök, 
som jag nu vill omnämna. Först tog jag lefvande Chil. pal¬ 
lescens från Skärali; Rudor, Elritzor och Spiggar (Gastero- 
steiis pungitius) lefde godt tillsammans med den en veckas 
tid. Derpå försökte jag med sönderkrossad lefvande mossa; 
