118 
resultatet detsamma som med hel. Då började jag betvifla 
dess giftighet, desto mer som på dess lokal i Skärali, en liten 
bäck straxt vid en stark källa, flera små vattendjur (bland 
andra en Gammarid) godt trifdes i tufvorna af den. Men 
då försökte jag med torr (“pressad“) mossa, såväl grön som 
den, som vid torkningen svartnat, verkade båda dödande 
på fiskarne; Spiggarne och Elritzan dogo på ett par timmar, 
Rudan, såsom mer seglifvad, höll ut natten öfver. 
Chiloscyphus polyanthos Corda från Huddinge, tor¬ 
kad, tog snart lifvet af några Staggar. Sedan försökte jag 
med Madotheca lœvigata^ hos hvilken S. O. Lindberg 
(Torfmossornas byggnad etc. pag. 155) funnit en med skarp 
lukt och smak försedd, tjockflytande olja. Den till en del 
söndersmulade mossan tillsattes vatten, hvari en Spigg fanns. 
Den verkade äfven dödande, fast mera långsamt. Madotheca 
platyphylla Dum. från Nyköping, M, rivularis N. v. Es. 
från Wilstad (Smål.) och Jungermannia quinquedentata L. 
från Skärali befunnos äfven vid anställda försök verka dö¬ 
dande på Spiggar. Sedan försökte jag med friska ex. af 
Frullania dilatata N. v. Es. och Radula complanata från 
Lund ; verkan var densamma. Under dessa försök hade jag 
Spiggar dels i friskt vatten, dels i sådant, som var upp- 
blandadt med sönderkrossad Ceratophyllum. För jeraförelses 
skull försökte jag slutligen med Hypnum palustre Huds., 
torkad ; Spiggen lefde godt tillsammans med den i flera dagar. 
Då nästan alla Lefvermossor hafva en skarp smak och 
således troligen äfven innehålla den omnämda, af Lindberg 
funna (Etheroleum Hepaticarum, är det sannolikt denna olja, 
som är den giftiga beståndsdelen hos dem. Som jag ej haft 
tillfälle att skaffa mig den, har jag ej kunnat göra några 
försök dermed. 
Egendomligt och på samma gång nödvändigt synes det 
mig vara, att den giftiga beståndsdelen hos den i vatten lef- 
vande Lefvermossan ej visar sig, förrän den blifvit torkad, 
då deremot hos de, som tidtals äro torra, tidtals vegeterande, 
den lefvande mossan verkar dödande. 
