140 
typ. S. canariensîs^^m. förekommer pâ Canarie-öarne och 
Madeira, S. pedicellata Desf. i Medelhafsregionen (ehuru 
Wimmer anser den ej förekomma i Europa, utan blott i 
norra Afrikalj, S. grandifolia Ser. på fjällen i Schweitz och 
Österrike samt S. silesiaca Willd. på Riesengebirge, Sude- 
terna och Karpatherna. Hvad man hittills hos oss tagit för 
de tvenne senare, har endast varit modifikationer af S. ca- 
prea, ehuru en form, af Björnström insamlad vid Horn- 
afvan i Piteå Lappmark, med S, silesiaca har en betydlig 
likhet. Genom denna art, som på mångfaldigt vis liknar 
S. aurita (medan S. grandifolia ser ut som en fjäll-form af 
S. cinerea eller på sätt och vis som en hybrid af denna med 
S. glauca^ i hvilken senare form den blifvit benämnd S. 
Laggeri Wimm.), öfvergå dessa fyra till våra allmänna 
arter : 
9. S. cinerea L.: hängen tätblommiga och raka; kaps¬ 
lar gråludna; blad omvändt äggrunda eller lancettlika, van¬ 
ligen gråludna; knoppar och de vidjelika qvistarne gråludna. 
— Varierar: latifolia (liknande S. caprea), longifolia och 
hrevifolia (liknande S. aurita) och i alla dessa fall med 
blad i kanten hela eller mer eller mindre djupt naggsågade; 
mera sällan får den honhängena understödda af små blad. — 
Bildar hybrider med S. triandra, purpurea, viminalis, in¬ 
cana, repens, lapponum, (silesiaca, caprea och aurita?), 
samt äfven hos oss med S. viminalis, repens^ lapponum och 
nigricans (?), 
Går i Sverige längs Östersjö-kusten upp mot Bottenvi¬ 
kens hörn, men sällan in i landet i de norra provinserna. 
Skiljer sig vanligast från S. caprea derigenom, att den 
nästan alltid blir en hcg buske med mera vidjelika grenar, 
mot basen mera afsmalnade, kortspetsade blad, som ofvanpå 
äro dunkelt grågröna och under glanslösa med skarpt upp¬ 
höjda nerver, än bleka än rödaktiga, kortare och mera cy¬ 
lindriska hängen, samt blad och knoppar. Bentham för¬ 
enar dock, kanske med rätta, dessa båda, och Heer i He- 
getschweilers Flora öfver Schweitz anser, att S. caprea ^ 
