159 
scula ocli former af S. phylicoefoUa. I Linnes herbarium 
finnas 4 exemplar betecknade med S. 'phylicœfoïia , blott ett 
af Linné, och detta hörer till den rätta S. phylicœfolia , 
men de tre andra till S. nigricans', tvenne andra blad hafva 
ock exemplar, som hänföras till S. phylicœfolia. Jfr C. Hart- 
man i Vet. Ak. Handl. 1850. — Wahl en berg har fyra 
arter, som afse dessa båda, nemligen: 
S. nigricans Fl. Lapp. n. 485 = S. nigricans liehecarpa 
S. phylicœfolia „ „ 482 = „ „ lejocarpa 
S. arbuscula „ „ 476 = phylicœfolialiehecarpa. 
S. majalis „ „ 483 == „ „ lejocarpa. 
Om hans S. punctata skall nedanför nämnas. 
Då nu emellertid genom Fr ies ’ och K o chs för alla tider 
klassiska arbeten dessa båda arter må anses fullt utredda 
och deras benämningar fixerade, torde det ej vara skäl att 
at lystnad efter den vanskliga fångst, som prioritets-jagten 
medför åt förment skarpsynte och skarpsinnige, söka åstad¬ 
komma en ändring, som ingalunda vore någon förbättring 
och säkerligen alltid kunde uppväcka nya strider. 
Till buskens storlek varierar denna art från 2 famnars 
höjd och deröfver med verklig trädstam till krypande och 
nedtryckt, med blad än ovalt rundade, än smalt lancettlika, 
jemnbreda, än under intensivt blåhvita, än blekgröna, hän¬ 
gen längre och kortare, kapsler tätludna eller alldeles glatta, 
gulgröna eller rödbruna. 
Enligt författarnes uppgifter saknas den rätta S. phyli- 
cœfolia såväl i Schweitz som Österrike och ersättes derstä- 
des af den storväxta, bredbladiga S. a7'huscula (S.-Wald- 
steiniana W.), hvilken under denna skepnad endast med svå¬ 
righet kan skärskiljas. I Schweitz finnes emellertid på ett 
par ställen S. Hegetschweileri Heer, hvilken ansetts somen 
hybrid af S. phylicœfolia och hastata (Wimm.) eller S. 
nigricans och hastata (Heer); den synes mig likvisst vara 
hvarken det ena eller det andra , utan en syd-form af S. 
phylicœfolia, förhållande sig till den nordiska liksom S. hel- 
