162 
exemplar, hvilka framställa en otv^etydig hybriditet, ehuru 
den till bladen ej liknar den lappska, utan mera vanlig S, 
nigricans. 
24. S. fuberula Dö 11 {8. cinerea x nigricans) är mig 
tvifvelaktig som svensk; exemplar från Norrbotten af Rob. 
•Fries böra möjligen liitföras. Utländska, som jag sett från 
Wimmer och Heidenreich, stå onekligen så midt emellan 
S. nigricans och cinerea, att de gerna skulle kunna föras 
till hvilken som helst af dessa, om ej den andra stamformen 
också på samma gång måste göra sin rätt gällande. Gre- 
narne äro tjocka, gråludna; bladen utdraget omvändt-ägg- 
runda, spetsiga, mjukludna; hängena tjockt cylindriska, grå¬ 
svarta och kapslerna jemnbredt sylformiga som hos S. cine¬ 
rea^ men bladen tunnare, grönaktiga, lätt svartnande, så¬ 
gade, hängena nästan bladiga, kapslerna grönaktiga, nästan 
glatta, med tydligt stift som hos S. nigricans. 
25. S. laurina Sm. {S. phylicœfolia x caprea) liknar 
så S. p>l^ylic<Tfolia med de upprätta, vidjelika, rödaktiga 
grenarne, de utdragna, ofvan grönglänsande, under blåaktiga 
bladen och de långa hängena med mjukludna kapsler, som 
ega märkbart stift, att de flesta förf. knappast skilja den 
från nämnda art. Också kallade Smith den i Brit. Fl. p. 
1048 och E. B. t. 1806 S. hicolor, och Koch, Bindley, 
Ledebour föra den äfven dit. Att den emellertid är fram- 
alstrad äfven af 8. caprea, antyda de åtminstone i början 
sparsamt mjukludna, stora, styfva och mörkgröna bladen med 
undertill något upphöjda nerver och sned spets samt de smala 
kapslerne, hvilka äro längre skaftade 'å.n \\o% S. phylic rfolia, 
men ha kortare stift än denna. Också torde rigtigt vildt 
förekommande exemplar ej vara kända, men väl här och der 
förvildade, då denna form, såsom en af dc allra täckaste 
pilar, allmänt odlas i parkanläggningar och trädgårdar öfver 
nästan hela Europa. Hanståud äro mig också alldeles obe¬ 
kanta. 
o 
En Pil från Lycksele, mig sänd af l):r Ångström, 
som trott den vara S. laurina ^ är troligen hybrid af S. ni- 
