163 
grxcans och lappomim. Jag benämner den S. Angstromîana 
till minne af den trägne och resultat-rike lappmarks-forskaren 
och vännen. — Kerner fann i Österrike en med S. laurina 
analog form, bildad af S. grandifolia och Waldstemiana. 
26. S. Schraderiana Willd. (S. repens x phylicœ- 
folia) finnes lika litet vild i Sverige, som troligen annor¬ 
städes, utan är en i trädgårdar alstrad och derifrån utkom¬ 
men produkt. Det är denna, som finnes i Carolinaparken i 
Upsala och derifrån af Fries utlemnats i Herb. Norm.; 
det är ock denna, som Koch så i Comment, som i Synops. 
ed. 1 kallat S. hicolor (och jag har sett, att De Candolles 
exempl. af Ehr harts Arboretum just har denna form be¬ 
nämnd S. hicolor Ehrh.); Meyer kallar den S. hicolor 
Ehrh. c. pubescens och Schrader bestämde den till S. 
discolor j hvilket namn förut gafs af Müh len berg åt en 
nord-amerikansk art. — En annan hybrid af N. phylicrfolia 
är S. macrorhyncha^ vid Petersburg frambragt med S. dapli- 
noides. (Forts.) 
2. Anmärkningar till Joh. Ängsteöms senaste upp¬ 
sats om Sveriges Botrychia, 
af Cael Haetman. 
I N:ris 3 & 4 af denna tidskrifts närvarande årgång 
lemnade D:r Ångström en uppsats med följande öfverskrift: 
“Några ord om Sveriges Botrychia^ i anledning af 9:de upp¬ 
lagan af Skandinavisk Flora af C. J. Hartman“, och in¬ 
ledde samma uppsats med den uppgiften, att jag, såsom ut- 
gifvare af nämnde arbete, “under ett decennium tyckes kvar¬ 
ken hafva lärt något rörande detta slägte eller tagit notis 
om de angående detsamma utgifna afhandlingar“. Af denna 
uppgift samt af öfverskriften på uppsatsen skulle man väl 
hafva haft att i uppsatsen vänta en kritik af min behänd- 
