37 
sporren kortare, 1 ^| 2 —kögst 2 gånger så lång som 
fruktämnet, ofta med något klubblik spets; könpela¬ 
ren upptill vanligen ± tvär eller något urnupen. — 
Synes föredraga något fuktiga och skuggiga lokaler. 
Beträffande förekomsten af dessa båda former 
säger Schulze 1. c. om a. tenuiflora: ”Die gewöhnliche 
Form”. Likaledes säger Camus 1. c. om denna form, 
som han emellertid sätter såsom var. ß. under typen: 
”Cette varieté est la forme la plus commune dans les 
environs de Paris et le nord de la France”. I Sve¬ 
rige synes a. tenuiflora i synnerhet förekomma norrut 
och ß. densiiiora söderut, ehuru öfvergångsformer, som 
mer eller mindre närma sig den ena eller den andra, 
säkerligen förekomma mångenstädes. I Hudiksvalls- 
trakten, hvarest denna art förekommer mindre all- 
mänt, har jag endast anträffat a. tenuiflora^ synnerli¬ 
gen vackert utpräglad, fullt öfverensstämmande med 
förut lämnade beskrifning. Samma form har jag sett 
från Norrbo och Bergsjö. Mina exemplar från Ron¬ 
neby i Blekinge tillhöra däremot ß. densiflora^ och 
detsamma göra de exemplar, som jag äger från Skåne. 
Det återstår att taga reda på den närmare utbred¬ 
ningen af dessa båda typer i Sverige. Redan Feies 
påpekar detta i Mant. III., p. 132 (1842), där det 
heter : ”Nostram P. bifoliam optime refert Reich, f. 
1144; P. bifolia Ejusd. f. 1143 ulterius observanda”. 
Enligt Feies skulle alltså ß. densiflora vara den all¬ 
männaste formen hos oss. 
Sporrens längd hos Pl. bifolia beskrifves ganska 
olika af författarna, sannolikt allt eftersom de i syn¬ 
nerhet haft för ögonen den ena eller andra af de 
ofvannämnda formerna. Hos B. v. Mannag., Fl. v. 
Nied.-Österr. (1890), och Aschees. & Geæbn., Fl. 
Nordostd. Flachl. (1897), heter det blott: ”Sporn 
(viel) länger als der Fruchtknoten”. Likaledes säger 
Lange, Dansk. Fl., ed. 4. p. 225 (1886): ”Sporen 
meget længere end Frugtknuden”, hvaremot Raunkiæe, 
