41 
Ytterligare några ord om de svenska hapaxan- 
thernas lifslängd. 
Af Nils Sylvem. 
Med anledning af en min uppsats ”Om de svenska 
hapaxanthernas lifslängd”, Botaniska Notiser 1905, 
pp. 173—80, har K. Johansson i det sist utkomna 
häftet af Botaniska Notiser 1905, pp. 311 —13, tagit 
till orda ”dels för att rätta ett missförstånd, dels i 
förhoppning att en diskussion skall bidraga till åstad¬ 
kommande af en allmänt antagen terminologi i hit¬ 
hörande frågor.^’ Det må därför tillåtas mig att här 
ytterligare nämna några ord. 
Anledningen till min otVannämnda uppsats ”Om 
de svenska hapaxanthernas lifslängd” var närmast att 
söka få klargjordt begreppet höstgroende hienn. Be¬ 
nämningen höstgroende bienn användes som bekant 
af Brundin och efter honom, åtminstone så i dag¬ 
ligt tal, af en hel del botanister liktydigt med JiÖst- 
groende dicyhlish^ d. v. s. i Aschersonsk mening vinter- 
annuell. Att verldiga höstgroende hienner kunde före¬ 
komma, föreföll mig alltjämt naturligt^ och att upp¬ 
ställa definitionen på en dylik syntes mig ingalunda 
svårt, då begreppet hienn förut fixerats, så af Ascher- 
soN och efter honom Johansson ^). Då jag så fun¬ 
nit en del af våra i allmänhet för rent bienna an¬ 
sedda hapaxanther höstgroende, syntes det mig också 
böra anses möjligt, att de äfven såsom höstgroende 
kunde bibehålla sin bienna natur, d. v. s. ”fullborda 
hela sitt lefnadslopp inom en tid af två år.” Det är 
9 J. A. Z. Brundin : Bidrag till kännedomen om de svenska 
fanerogama örternas skottutveckling och öfvervintring, TJpsala 
1898, p. 14. 
AschersoN: Flora der Provinz Brandenburg. Berlin 
1864, p. 17. 
Johansson: Studier öfver Gotlands hapaxantiska växter 
med hänsyn till deras groningstid och öfvervintring. Bihang till 
K. Svenska Vet.-Akad. Handlingar. Band 25. Afd. III. N:o 2, p. 6. 
Bot. Not. 1906. 
