55 
liksom eri afläggare af ,Stilla' Oceanens. I .Men ännu 
under tertiärtidens tidigare skeden voro ju. som nyss 
nämndes, Nord- och Sydamerika skilda från hvar¬ 
andra, så att det Karaibiska Hafvet endast var en 
vik af Stilla Oceanen eller snarare kanske ett slags 
sund mellan tvänne världshaf och först senare upp- 
stodo de vulkaniska bildningar, som utgöra det nuva¬ 
rande Panama-näset, hvilket sedan allt fortfarande 
skiljer Atlanten och Stilla Oceanen. Men om så varit 
fallet^ hvad är då naturligare än att Västindien ännu 
kan visa öfverensstämmelse med Stilla Oceanen och 
det i vissa hänseenden till och med i högre grad än 
med det öfriga Atlanten! Och att antaga, att en ,så 
ursprunglig och gammal växtgrupp som Caulerpa redan 
under den tiden haft arter utbildade, som ännu lefva, 
är ju högst sannolikt, då andra tertiära organismer 
äro till släkten och arter mycket närstående eller 
rent af desamma som ännu lefvande. Och att lika¬ 
ledes de primitiva vattenfanerogamerna äro represen¬ 
terade i Västindien och i Stilla och Indiska Oceanen 
af vikarierande arter, som äro ytterst närstående, om 
ej alldeles identiska, är ju då också synnerligen lätt¬ 
förklarligt. Att arterna ej äro alldeles identiska visar 
ju blott, att de efter isoleringen slagit in på olika 
utvecklingsriktningar, som dock ej hunnit föra dem 
så långt ifrån hvarandra. Detta visas bäst däraf att 
icke mindre än tvänne väl begränsade släkten 
Halodule) och ett karaktäristiskt undersläkte (^Phyco- 
schoenus af Cymodocea) samtliga bestå endast af tvänne 
arter, hvaraf en uteslutande är begränsad till Väst¬ 
indien och en till Indiska och Stilla Oceanen. 
Grenom att antaga, att öfverensstämmelsen mellan 
Västindiens och Stilla och Indiska Oceanens algfloror 
beror på en fordomtima direkt förbindelse öfver det 
nuvarande amerikanska näset, förklaras också lätt en 
del andra egendomligheter i några Caulerpors utbred¬ 
ning, som svårligen kan. förklaras med hypotesen om 
