26 
Nasturtium palustre (Leyss.) DC. f. dissectum Roüy 
& FoüC., FL de France, II. p. 194 (1895). Blad 
tämligen små (de mellersta 5—6 cm långa), djupt 
pardelade — parbladigt delade, med smala, spetsiga, 
oregelbundet och i djupt hvasstandade sidofiikar och 
flikigt inskuren ändflik; (utvuxna skidor — utom 
sprötet — 6—7 mm, på lika långa skaft, med 0,7 
— 1 mm långt spröt). Fuktiga åkrar. Hudiksvall: 
Fridhem och Avik. 
Naplianus raphanistrum L. f. flavus Peterm., Fl. 
lips., p. 498 (1838) — f. sulfureus F. Gér. in Bull. 
Soc. bot. Fr. VIII (1861), p. 55 = f. concolor Schur, 
Enum. plant. Transsilv., p. 75 (1866), pro var. Ra- 
phanistri segetum Baumg. — Kronblad ljusgula , med 
mörkgula ådror. Hudiksvall, vid ”Springkällan” 
1905; ymnigt). 
Forma flavus Peterm. subf. hispidus Bergst. Spar¬ 
samt med föreg. — Håriga skidor synas förekomma, 
endast då frukterna äro unga. Då jag nämligen en 
månad senare besökte lokalen för att undersöka de 
mogna skidorna, kunde endast glatta sådana upp¬ 
täckas. Samma iakttagelse har jag funnit omnämnd 
af ett par författare. Så säger G. Meyer, Fl. hano v. 
exc., p. 72 (1849): ”Die Schoten sind selten in frü- 
herm Zustande steifhaarig”; och Pospichal, Fl. österr. 
Küstenl., I. p. 532 (1897): ”Gliederschoten seltener 
und nur in der Jugend flaumig”. 
Thlaspi alpestre L. var. tunense C. G. Westerl. 
Denna varietet, som jag 1897 upptäckte i Tuna sn 
på fuktiga ängar mellan Tunavägen och Hornån, 
hvarest den fortfarande förekommer, och som jag se¬ 
dan funnit äfven i Småland och Västergötland (se 
Bot. Not. 1898, 1903 och 1904), påträffades 1905 
(af skolyngl. A. Johansson) på en ny lokal härstädes, 
vid Lill-Sanna. 
Berteroa incana DC. Bergsjö, vid kyrkan (E. 
Pontén). 
