23 
med stammen. Foderbladen äro j- längre än kron¬ 
bladen och något nedom spetsen ofta försedda med 
en liten spetsig tand på hvarje sida. Honungsstrecken 
saknas ofta äfven på det nedersta kronbladet. Sporren 
är kortare än foderbladens bihang. — Denna form 
må erhålla namnet: 
Forma subpatens n. f. Differt a forma typica 
pedunculis sat patentibus, sepalis 4-, longioribus quam 
petalis, striis nectariis petali infimi quoque sæpe de¬ 
stitutis, calcare appendicibus sepalorum breviore. — 
Tolsta; Sanna. 
Geranium silvaticum L. f. sublilacinum n. /. 
Kronblad ljust lilafärgade. Idenor: Sund (3 ex.; ^1, 
1905). — Denna färgvariation kan gärna särskiljas. 
Den förekommer nästan alltid högst sparsamt och 
kan icke vara någon ståndortsmodifikation, då jag 
alltid påträffat den tillsamman med hufvudformen. 
Lathyrus silvester L. — Hufvudformen, a. vul¬ 
garis Alef. in ”Bonplandia” (1861), p. 153, som en¬ 
ligt uppgift i Wiström’s förutnämnda ”Förteckning” 
skulle saknas i Hälsingland, har jag erhållit från 
Storön i Bergsjö sn, tagen af skol^mgl. E. Pontén. 
L. paluster L. f. linear i folius Ser. Hudiksvall, 
vid Lillfjärden. 
Orohus tuberosus L. — Följande mera anmärk¬ 
ningsvärda former påträffade jag kring Hudiksvall: 
f. genuinus Godr., Fl. Lorr., ed. 1. p. 184 (1843). 
Småblad aflångt elliptiska, aflånga eller aflångt lansett- 
lika, zb trubbade, 8—15 mm breda. Tämligen allmän^ 
f. pyrenaicus (L. pro sp.) — f. latifolius Lge. 
Småblad ovala—ovalt afiånga, trubbiga, 15—25 
mm breda; stipler stora. — Idenor: Sund (de största 
småbladen 4,5 — 5 X 2—2,2 mm). 
f. diversifolius Schlecht., Fl. berol., I. p. 374 
(1823). De öfre bladens småblad ovala — ovalt af¬ 
långa, trubbiga, 12—18 mm breda, de nedre bla- 
